ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року 
м. Чернівці
справа № 718/2330/19
провадження 822/851/19
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів Височанської Н.К., Литвинюк І.М. ,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія « Княжна Вієнна Іншуранс Груп» (далі – ПАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп»),
третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України,
апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2020 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Мізюк В.М.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ПАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп», третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Позов мотивовано тим, що 03 грудня 2017 року в с. Суховерів Кіцманського району Чернівецької області водій автомобіля Renault Symbol, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , порушивши Правила дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем марки Opel Vivaro, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. 
26 грудня 2017 року ОСОБА_1  звернувся до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у м. Чернівці. Працівник компанії  ОСОБА_3 виїхав та оглянув пошкоджений транспортний засіб, заповнив бланк пояснення потерпілого щодо дорожньо-транспортної пригоди, і запевнив його, що цього достатньо для отримання страхового відшкодування. 
Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 42-1509 від 08 лютого 2018 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки Opel Vivaro, внаслідок пошкодження при ДТП 03 грудня 2017 року, станом на момент виконання дослідження становить 133 363 грн. 98 коп. Вартість проведення зазначеної оцінки становить 1500 грн.
Звіт було надано представнику компанії, однак звіт йому повернули та в усному порядку повідомили його, що за інформацією щодо відшкодування матеріальних збитків необхідно звертатися до керівництва «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а сам працівник не має повноважень надати пояснення чи письмової відповіді, чому відмовляють у виплаті страхового відшкодування.
Враховуючи те, що страхова компанія відмовляється виплатити йому, як потерпілому від дорожньо-транспортної пригоди розмір завданих збитків, ним також була надіслана вимога до винуватця ДТП ОСОБА_2 , про сплату суми коштів та відшкодування завданих збитків в розмірі 133 363 грн 98 коп., в строк сім робочих днів. 
ОСОБА_2 не надав відповіді на вимогу досудового врегулювання спору, тому позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом.
Зазначав, що внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди йому заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням автомобіля та неможливості користуватися автомобілем за його призначенням.
Посилаючись на вказані обставини, просив суд:
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь розмір завданого матеріального збитку в сумі 33 363 (тридцять три тисячі триста шістдесят три) гривні 98 коп.;
стягнути з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 , розмір завданого матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень.
стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.;
стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 витрати на проведене експертного товарознавчого дослідження у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збор у розмірі 348 (триста сорок вісім) гривень 64 коп.;
стягнути з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 000 (одну тисячу) гривень;
стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.;
стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу у розмірі 16 306 грн. 40 коп.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33 363 (тридцять три тисячі триста шістдесят три) гривень 98 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП.
Стягнуто з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 100 000 (сто тисяч) гривень майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 витрати за проведене експертного товарознавчого дослідження у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розмір завданого позивачу матеріального збитку складає 133 363, 98 гривень, а тому вважав за можливе стягнути з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». максимальну суму страхового відшкодування у розмірі 100 000 гривень.
Крім того, за наявності встановленої вини ОСОБА_2 під час дорожньо-транспортної пригоди, а також причинний зв`язок між його діями та спричиненою шкодою, оскільки розмір завданого позивачу збитку є більшим за ліміт страхового відшкодування, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця завданого збитку в сумі 33 363, 98.
Також суд вважав можливим стягнути солідарно відшкодування моральної шкоди з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2  у розмірі 2000 грн. та витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження завданих збитків у розмірі 1500 гривень.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно зі статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, тобто строк подання заяви про страхове відшкодування визначений у спеціальному законі. У пункті 37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як на причину відмови у виплаті страхового відшкодування зазначено неподання потерпілим заяви про виплату страхового відшкодування протягом року з моменту вчинення ДТП. 
Дорожньо-транспортна пригода сталася 03 грудня 2017 року, в межах річного строку з моменту скоєння ДТП з заявою про виплату страхового відшкодування, ОСОБА_1 не звертався, даний позов до суду поданий ним 15 серпня 2019 року, також поза межами встановленого законом річного строку, а тому вважають, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відсутні.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Посилається на те, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними. 
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
03 грудня 2017 року о 14:07 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем "Renault Symbol", державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Центральній в с. Суховерхів, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем марки "Opel Vivaro", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 . 
У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 листопада 2017 року № АК/7208230 (а.с.12).
Постановою Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 27 грудня 2018 року кримінальне провадження за № 12017260110000721 закрито, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 в даному кримінальному провадженні не може являтись потерпілою стороною, оскільки останній через свою вину спричинив собі тілесні ушкодження.(а. с. 14-15)
Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, однак адміністративну справу щодо нього за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. (а.с.16-17).
Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 42-1509 від 08 лютого 2018 року, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки «Opel Vivaro, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 133 363 грн. 98 коп. (а.с.18-20).
Згідно акту прийому-передачі звіту про визначення вартості матеріального збитку від 08 лютого 2018 року, загальна вартість робіт з незалежної оцінки становить 1500 грн. (а.с.32)
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Рішення суду першої інстанції, в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат не оскаржується, а отже в силу положень ст.ст.13, 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі  - Закон № 1961 IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» детально регламентовано дії водія,транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:
- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;
-  не подання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування  передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у  Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.
Такий правовий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/5293/16-ц (провадження № 14-310цс18), від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) та Верховним Судом в постановах від 21 березня 2019 року у справі № 758/16132/16-ц (провадження № 61-30263св18), від 01 липня 2019 року у справі № 513/1275/14-ц (провадження № 61-22420св18) та від 05 лютого 2020 року у справі № 748/1893/18 (провадження № 61-11557св19). 
У справі, що розглядається, встановлено, що страховий випадок (ДТП) трапився 03 грудня 2017 року. 26 грудня 2017 року ОСОБА_1 звертався до страхової компанії з поясненнями потерпілого щодо вказаної дорожньо-транспортної пригоди, однак заяву про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в межах річного строку не подавав. 

При цьому, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено здійснення страховиком виплати страхового відшкодування на підставі пояснень потерпілого.

Даний позов до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_1 пред`явлено до суду 22 серпня 2019 року, тобто також поза межами установленого законом річного строку.
Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач подавав заяву до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про страхове відшкодування заподіяної йому шкоди впродовж одного року, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, або в межах цього строку звертався до суду з позовом до страхової компанії про виплату такого відшкодування.
Разом з тим, суд першої інстанції на вказані норми законодавства та обставини справи належної уваги не звернув та дійшов неправильного висновку стосовно того, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягають задоволенню.
Отже, доводи апеляційної скарги ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо стягнення з неї відшкодування матеріальної та моральної шкоди знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а оскаржуване судове рішення в частині стягнення з страхової компанії матеріальної та моральної шкоди підлягає скасування.
Водночас колегія суддів роз`яснює, що потерпілий вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Українська страхова компанія « Княжна Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Щодо судових витрат
Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.
З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ПАТ « УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
При звернені до апеляційного суду апелянтом відповідно до квитанції було сплачено 3175 гривні 55 копійок судового збору.
З огляду на зазначене, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь до ПАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» 3175 гривень 55 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити. 
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія « Княжна Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2020 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія « Княжна Вієнна Іншуранс Груп» судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» 3175 гривень 55 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Головуючий                                                 М.І. Кулянда 
Судді:                                                          Н.К. Височанська 
                                                               І.М. Литвинюк