Ухвала                                               
10 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 480/1078/19
провадження № 61-15805ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 
2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут», третя особа - Сектор Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Миколаївській області, про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до газорозподільної компанії публічне акціонерне товариство «Миколаївгаз» (далі - ПАТ «Миколаївгаз»), товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» (далі - ТОВ «Миколаївгаз Збут»), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» (далі - ОСББ «Єдність Миколаїв»), третя особа - Сектор Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Миколаївській області, про захист прав споживачів, в якому просив суд: визнати незаконними дії відповідачів щодо від`єднання від 
загальнобудинкової системи газопостачання квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідачів негайно відновити газопостачання до вказаної квартири.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 
2019 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, провадження у вказаній вище справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Миколаївгаз», ОСББ «Єдність Миколаїв» про визнання незаконними дії відповідачів щодо від`єднання від загальнобудинкової системи газопостачання квартири АДРЕСА_1 та зобов`язання негайно відновити газопостачання до вказаної квартири закрито.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 
2020 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року,
в якій, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що                    у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
У касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддеюпостановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 
2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог цієї ухвали до 09 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.  
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Д. Д. Луспеник