КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
17 грудня 2020 року                                                                                          м. Київ
 
Єдиний унікальний номер справи   № 369/11983/17                                                         
Апеляційне провадження №22-ц/824/94/2020
 
Київський апеляційний суд  в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого            Іванченко М.М.
суддів:                      Коцюрби О.П., Лапчевської О.Ф.
при секретарі:          Гордієнко О.В.
за участю:
представника позивача: Божинова І.Б. 
представників відповідача ОСОБА_4.: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства «АНТОНОВ» до ОСОБА_4 , Віто-Поштової сільської ради Києво - Святошинського району Київської області та Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та витребування майна із чужого незаконного володіння 
 
за апеляційною скаргою Підкової Юлії Василівни в інтересах Державного підприємства «АНТОНОВ»
                                                                                                 
 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області ухваленого 14 серпня 2019 року, повний текст рішення виготовлено 23 серпня 2019 року в приміщенні суду в складі судді Пінкевич Н.С.,-
ВСТАНОВИВ:
 
Позивач звернувся до Києво - Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_4 , Віто-Поштової сільської ради Києво - Святошинського району Київської обл. та ГУ Держгеокадастру у Київській обл., в якому просив витребувати на користь ДП «АНТОНОВ» з незаконного володіння ОСОБА_4 земельну ділянку кадастровий номер №3222481201:01:002:0191, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам СТ «Круглик -4», в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі ОСОБА_4 у власність земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення садівництва в СТ «Круглик -4», розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Управління Держгеокадастру у Києво -Святошинському районі Київської області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведеної 17 червня 2016 року за ОСОБА_4 , кадастровий номер №3222481201:01:002:0191, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визначити порядок використання судового рішення вказавши, що воно є підставою для скасування державної реєстрації земельної ділянки, поведеної 17 червня 2016 року управлінням Держгеокадастру у Києво -Святошинському районі Київської області за ОСОБА_4 кадастровий номер №3222481201:01:002:0191, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року в задоволені позову ДП «АНТОНОВ» до ОСОБА_4 , Віто-Поштової сільської ради Києво - Святошинського району Київської обл. та ГУ Держгеокадастру у Київській обл. про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням, Підкова Ю.В. в інтересах ДП «АНТОНОВ» подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Крім того зазначає, що судом безпідставно застосовано строк позовної давності по даній справі, оскільки позивачу стало відомо про порушення свого права лише у 2016 року, при цьому вказує, що позивач міг дізнатись про порушення свого права лише  з 17 червня 2016 року після проведення державної реєстрації  земельної ділянки відповідачем, коли стало можливим чітко встановити як суб`єкта, що порушив так і конкретну земельну ділянку, щодо якої відбулося порушення.
Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник позивача у суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив рішення суду залишити без змін з підстав викладених у ній.
Представники відповідача ОСОБА_4 у суді апеляційної інстанції заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили рішення суду залишити без змін.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч.2 ст.372 Цивільного процесуального кодексу України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ДП «Антонов» згідно державного акту на право постійного користування землею серія І-КВ № 003284, виданого 23 серпня 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Віто-Поштової сільської ради народних депутатів від 26 січня 2001року №1-1, надано у постійне користування 88,22 га землі, у тому числі земельна ділянка площею 5,0 га у с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області (а.с.24-27 том 1).
8 листопада 2005 року Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області своїм рішенням затвердила місце розташування та надала дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки СТ «Круглик-4» за рахунок земель підсобного господарства «Круглик» АНТК ім. Антонова площею 6,5524 га в оренду на 49 років під розміщення цього садівницького товариства, яке розташовано в с. Віта-Поштова, за рахунок земель підсобного господарства «Круглик» (а.с. 28 том 1).
В подальшому, рішенням Віто-Поштовою сільської ради Київської області від 21 березня 2006 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду загальною площею 6,5524 га під розширення території садівницького товариства «Круглик-4» та вилучено земельну ділянку загальною площею 6,5524 га (рілля), з них 5,0 га з постійного землекористування підсобного господарства «Круглик»  ДП «АНТК ім. Антонова» згідно Державного акту на право постійного користування землею за №462 від 23 серпня 2001 року та 1,15524 га з земель запасу Віто-Поштової сільської ради  (а.с. 29 том 1).
Рішенням Господарського суду Київської області від 30 березня 2009 року по справі №19/034-109 (залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22 липня 2009 року по справі №19/034-09 та постановою Вищого господарського суду України від 18 листопада 2009 року по справі №19/034-09) визнано недійсним рішення від 8 листопада 2005 року та частково недійсним рішення від 21 березня 2006 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 6,5524 га, з них 5,0 га з постійного землекористування ДП «АНТК ім. O.K. Антонова» (а.с. 32-47 том 1).
Частинами 1,2 ст.92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.
Так, ч.1 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч.9 ст.149 Земельного кодексу України, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.
Рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 січня 2007 року надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок 11 членам СТ «Круглик-4», у тому числі ОСОБА_4  (земельну ділянку площею 0,1200 га) для ведення садівництва в СТ «Круглик-4» (а.с. 30-31 том 1).
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2011 року у справі № 2-а-1548/2011 року (залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року), визнано незаконним та скасовано рішення Віто-Поштової сільської ради від 18 січня 2007 року (а.с. 48-55 том 1).
Рішенням Віто-Поштової сільської ради  Київської області від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі зокрема ОСОБА_4 для ведення садівництва в СТ «Круглик-4».
Отже, судом вірно встановлено, що оскільки рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 січня 2007 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок 11 членам СТ «Круглик-4» визнано нечинним та скасовано, а тому всі рішення, які були прийняті на підставі цього скасованого рішення є незаконними, оскільки ґрунтуються на незаконному рішення органу місцевого самоврядування. 
Проте відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вказував, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки право на звернення до суду з таким позовом виникло ще у 2007 році, а безпосередньо про можливе порушення, як вбачається з матеріалів справи стало відомо у 2011 році. 
Проте апеляційний суд не може погодитись із таким висновком суду з огляду на таке.
Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).
Згідно із частиною першою статті 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За змістом статті 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з даним позовом у листопаді 2017 року в якому  зокрема просив  визнати незаконним та скасувати рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам СТ «Круглик -4», в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га у власність та передачі ОСОБА_4 для ведення садівництва в СТ «Круглик -4», розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
У березні 2019 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про застосування строків позовної давності до вимог позивача. Посилається на те, що  позивач довідався або  повинен був довідатись про оскаржуване рішення ради від 30 серпня 2007 року під час оскарження її рішень у господарському та/або цивільному суді, в тому числі той факт, що після прийняття Радою Рішення від 30 серпня 2007 року позивач неодноразово та багато років судився з Радою та іншими пов`язаними особами.
В свою чергу позивач вказував, що про оскаржуване рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року він дізнався  після проведення державної реєстрації  земельної ділянки ОСОБА_4 , а саме після 17 червня 2016 року.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 3222481201:01:002:0191 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки на підставі рішення сесії Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 серпня 2007 року, дата проведення державної реєстрації земельної ділянки  указано 17 червня 2016 року, підстава на якій здійснена державна реєстрація  зазначено - технічна документація із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок від 5 квітня 2017 року (а.с.63-65 том 1).
У суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідачу ОСОБА_4 та його представникам було достеменно відомо про рішення Господарського суду Київської області від 30 березня 2009 року по справі №19/034-109 та про постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2011 року у справі № 2-а-1548/2011 року, якими визнано недійсним рішення від 8 листопада 2005 року та частково недійсним рішення від 21 березня 2006 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 6,5524 га, з них 5,0 га з постійного землекористування ДП «АНТК ім. O.K. Антонова», визнано незаконним та скасовано рішення Віто-Поштової сільської ради від 18 січня 2007 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок 11 членам СТ «Круглик-4», в тому числі і ОСОБА_4 .
Крім того, у суді апеляційної інстанції представник відповідача вказував, що відповідач вважав, що реєстрація права власності відбулась раніше 17 червня 2016 року, а саме ще у 2008 році. Проте апеляційний суд вважає, такі посилання представника необґрунтованими з огляду на таке.
Питання державної реєстрації права власності та внесення запису до Державного реєстру прав регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV. 
Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній станом на червень 2016 року), державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів.
Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній станом на червень 2016 року), заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.
Частиною 1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній станом на червень 2016 року) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.
 Згідно п.8 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній станом на червень 2016 року), державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.
Отже, з указаного вбачається, що в даному випадку ОСОБА_4 для проведення державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку необхідно було подати заяву в паперовій або в електронній формі з відповідним переліком документів.
А відтак враховуючи те, що ОСОБА_4 та його представники будучі обізнаними про судові рішення, що набрали законної сили, зокрема й щодо виділеної ОСОБА_4 земельної ділянки, останній у 2016 році звернувся до реєстраційної служби для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка перебувала на праві постійного користування у ДП «Антонов».
Враховуючи викладені обставини, позивач не мав можливості дізнатися про порушення свого права, а саме про наявність рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року, на підставі якого зареєстровано право власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 , раніше 17 червня 2016 року, оскільки саме після проведення державної реєстрації  земельної ділянки відповідачем, стало можливим встановити як суб`єкта, що порушив так і конкретну земельну ділянку, щодо якої відбулося порушення, а тому перебіг позовної давності щодо оскарження дій відповідачів для ДП «Антонов» у відповідності до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України розпочався саме з 17 червня 2016 року, а тому відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено строк для звернення із даним позовом до суду, оскільки такий позов заявлено у листопаді 2017 року.
З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки право на звернення до суду з таким позовом виникло ще у 2007 році, а безпосередньо про можливе порушення, стало відомо у 2011 році є необґрунтованим.
А тому, апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення Віто-Поштової сільської радиКиєво-Святошинського району Київської області від 30 серпня 2007 року 9 сесії  5 скликання і як наслідок вимоги про зобов`язання Управління Держгеокадастру у Києво -Святошинському районі Київської області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведеної 17 червня 2016 року за ОСОБА_4 , кадастровий номер №3222481201:01:002:0191, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо вимог позивача про витребування спірної земельної ділянки необхідно зазначити наступне.
Частиною першою статті 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Частиною другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб.
Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває прав власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (стаття 330 ЦК України).
Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до частини першої статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Отже, зважаючи на те, що  спірна земельна ділянка вибула із володіння її власника (користувача) поза його волею на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке в судовому порядку скасоване, відтак, вимоги позивача про витребування земельної спірної земельної ділянки від ОСОБА_4 підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про визначення порядку виконання судового рішення в даному випадку є передчасними, зважаючи та, що відсутнє рішення державного реєстратора про відмову у здійсненні державної реєстрації даного рішення суду, а тому у позивача відсутнє порушене права.
Отже враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає, що рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ДП «Антонов».
В порядку перерозподілу судових витрат з відповідачів на користь позивач підлягає стягненню судові витрати  за подання позовної заяви та за звернення до суду із апеляційною скаргою у розмірі по 4000 грн з кожного.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Підкової Юлії Василівни в інтересах Державного підприємства «АНТОНОВ»  - задовольнити частково.
Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.
Позов Державного підприємства «АНТОНОВ» до ОСОБА_4 , Віто-Поштової сільської ради Києво - Святошинського району Київської області та Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та витребування майна із чужого незаконного володіння - задовольнити частково.
Витребувати на користь Державного підприємства «АНТОНОВ» з незаконного володіння ОСОБА_4 земельну ділянку кадастровий номер №3222481201:01:002:0191, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати незаконним та скасувати рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання «про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам СТ «Круглик -4», в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення садівництва в СТ «Круглик -4», розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зобов`язати Управління Держгеокадастру у Києво -Святошинському районі Київської області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведеної 17 червня 2016 року за ОСОБА_4 , кадастровий номер №3222481201:01:002:0191, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні вимог про визначення порядку виконання судового рішення  відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 , Віто-Поштової сільської ради Києво - Святошинського району Київської області та Головного управління Держгеокадастру у Київській області на користь Державного підприємства «АНТОНОВ» судовий збір у розмірі  по 4000 грн з кожного.
 
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Державне підприємство «АНТОНОВ» (код ЄДРПОУ 14307529, місцезнаходження: м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1);
Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП , місце проживання: АДРЕСА_2 );
Відповідач: Віто-Поштова сільська рада Києво - Святошинського району Київської області (код ЄДРПОУ 04358490, місцезнаходження: Київська область, Києво-Святошинський район. С. Віта Поштова, вул. Боярська, 4);
Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Київській області (Код ЄДРПОУ 39817550, місцезнаходження: м. Київ, вул. Серпова, 3/14).
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2020 року.
 
Головуючий суддя: 
 
Судді: