П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/8846/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
секретар - Цехмейстренко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Комунального підприємства "ОДЕСАОБЛФАРМ" на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року по справі № 420/8846/20 за адміністративним позовом Комунального підприємства "ОДЕСАОБЛФАРМ" до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, Головного спеціаліста відділу державного контролю у сфері обігу лікарських засобів, медичної продукції та обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів Державної служби з лікарських засобів, Начальника відділу державного контролю у сфері обігу лікарських засобів, медичної продукції та обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками в Одеській області Руссєвої Лариси Михайлівни про визнання протиправними дій, скасування наказу від 09.07.2020 № 593,-
                            ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року КП "ОДЕСАОБЛФАРМ" звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило: 
- визнати протиправними дії начальника відділу державного контролю у сфері обігу лікарських засобів, медичної продукції та обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками в Одеській області Русєєвої Лариси Михайлівни та головного спеціаліста відділу державного контролю у сфері обігу лікарських засобів, медичної продукції та обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками в Одеській області Авраменко Олени Геннадіївни щодо складення Акту про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування № 19/14-ОР від 03.07.2020 року;
- скасувати наказ Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 09.07.2020 № 593 в частині анулювання ліцензії АВ599518 від 07.08.2012 на право роздрібної торгівлі лікарськими засобами суб`єкту господарювання Комунальному підприємству «ОДЕСАОБЛФАРМ».
17.09.2020 року від представника позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 09.07.2020 року № 593 в частині анулювання ліцензії АВ599518 від 07.08.2012 на право роздрібної торгівлі лікарськими засобами Комунальному підприємству «ОДЕСАОБЛФАРМ» до вирішення адміністративної справи по суті та набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що КП «ОДЕСАОБЛФАРМ» складається з адміністративно-управлінського відділу, бухгалтерії, господарського відділу, відділу збуту, одної аптеки та чотирьох аптечних пунктів, які здійснюють діяльність за різними адресами, в штаті позивача працює 30 людей. Більшість з яких є спеціалістами в сфері фармацевтики. Перевірка позивача з підстав, викладених в заяві громадянина ОСОБА_1 по надуманих ним підставах, копія якої не була надана керівнику підприємства, була проведена посадовими особами Держлікслужби лише у аптеці № 2 по провулку Лермонтовському у м. Одеса. Таким чином, акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки став наслідком зупинення діяльності інших аптечних пунктів. З огляду на стратегічно важливий для усієї Одеської області характер діяльності КП «ОДЕСАОБЛФАРМ», анулювання його ліцензії матиме вкрай негативні наслідки, позбавивши мешканців регіону своєрідного фундаменту у галузі медичного забезпечення. Зупинення діяльності КП «ОДЕСАОБЛФАРМ» з роздрібної торгівлі лікарськими засобами стане наслідком неможливості реалізації товарів медичного призначення, здійснення розрахунків з постачальниками, псування продукції, незабезпечення здоров`я громадян та створення дефіциту товарів по боротьбі з COVID-19, та як наслідок, - отримання позивачем збитків, звільнення працівників підприємства та подальшого банкрутства підприємства.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 18 вересня 2020 року у задоволенні заяви Комунального підприємства «ОДЕСАОБЛФАРМ» про забезпечення позову у адміністративній справі № 420/8846/20 відмовив.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Комунальне підприємство "ОДЕСАОБЛФАРМ" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило її скасувати та зупинити дію наказу Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 09.07.2020 № 593 в частині анулювання ліцензії АВ 599518 від 07.08.2012 на право роздрібної торгівлі лікарськими засобами КП «ОДЕСАОБЛФАРМ» до вирішення адміністративної справи по суті до набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- при вирішенні питання про забезпечення позову суд не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу: наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову: ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів: запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини  2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З положень даної статті вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання рішення адміністративного суду, тобто недопустимості завдання позивачеві непоправної шкоди, що може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому. При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених статтею150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.
Колегія суддів зауважує, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.        
Крім того, колегія суддів зазначає, що для вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову слід враховувати те чи існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Таким чином, обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Як убачається із заяви про забезпечення позову необхідність забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 09.07.2020 № 593 в частині анулювання ліцензії АВ599518 від 07.08.2012 на право роздрібної торгівлі лікарськими засобами Комунальному підприємству «ОДЕСАОБЛФАРМ» до вирішення адміністративної справи по суті, заявником обґрунтовується тим, що під час вирішення даної справи існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та здоров`ю третіх осіб (мешканців Одеської області), а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Крім того, позивач зазначає, що виникають вірогідні ризики загрози життю та здоров`ю людей, адже КП «ОДЕСАОБЛФАРМ» поставляє ліки державним лікарням, лікарські засоби яких купуються за бюджетні кошти та призначені для соціально незахищених верств населення, а також більшість з них є товарами, необхідними для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення та поширення, локалізацію та ліквідацію спалахів епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) на території Одеської області.
Колегія суддів зазначає, що для застосування заходів забезпечення позову необхідним є встановлення судом обставин, які б свідчили саме про заподіяння шкоди наказом Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 09.07.2020 року № 593 в частині анулювання ліцензії АВ599518 від 07.08.2012 на право роздрібної торгівлі лікарськими засобами суб`єкту господарювання Комунальному підприємству «ОДЕСАОБЛФАРМ», проте із долучених до матеріалів справи документів не вбачається наявність таких.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у випадку забезпечення даного позову обраним позивачем шляхом зупинення дії наказу № 593 від 09.07.2020 в частині анулювання ліцензії АВ599518 від 07.08.2012 року на право роздрібної торгівлі лікарськими засобами Комунальному підприємству «ОДЕСАОБЛФАРМ», суд фактично надасть оцінку оскаржуваному акту відповідача, що призведе до вирішення спору по суті, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає меті запровадження інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.
Окрім того, наведені позивачем доводи та надані докази підтверджують лише факт здійснення господарської діяльності позивачем та закупку у травні та червні 2020 року у контрагентів-постачальників фармацевтичної продукції, проте, не доводять факту, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, підприємство позивача стане банкрутом.
Отже, наведені позивачем обґрунтування на даний час є лише припущеннями про можливе порушення його прав чи інтересів у майбутньому та не свідчать про існування обставин, за яких є неможливим чи ускладненим поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25.04.2019 року у справі № 826/10936/18.
Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Із заяви про забезпечення позову слідує, що позивачем не наведено беззаперечних доводів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Разом з тим, зі змісту наявних в матеріалах справи доказів не вбачається обґрунтованого припущення, що у разі не вжиття заходів по забезпеченню позову, діями та рішеннями відповідача до ухвалення рішення по справі може бути заподіяна шкода правам та інтересам позивача, а також те, що є ознаки очевидної протиправності рішення, дії чи бездіяльності відповідача оскільки, на території міста Одеси та Одеської області роздрібну торгівлю лікарськими засобами здійснює не лише підприємство позивача, а й інші суб`єкти господарювання.
Також, позивачем не надано доказів щодо існування достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів по забезпеченню позову може привести до несприятливих наслідків для прав позивача, у разі постановлення на його користь судового рішення.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи дане рішення, враховує вимоги статті 2 КАС України відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши доводи позивача, викладені у заяві, прийняв законну ухвалу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів.  
Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні спірного питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 195, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "ОДЕСАОБЛФАРМ" залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року по справі № 420/8846/20 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Дата складення та підписання повного тексту судового рішення -   03 листопада  2020 року.          
Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Домусчі С.Д.