Номер провадження: 22-ц/813/5893/20 
Номер справи місцевого суду: 523/29/20
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.
                        за участю секретаря: Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича про визнання постанов протиправними та їх скасування, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Дяченко В.Г. 17 січня 2019 року у м. Одеса,-

встановила:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича про визнання постанов протиправними та їх скасування (а.с. 2-3).
В обґрунтування скарги посилався на те, що приватним виконавцем Вельковим О.В. 19 грудня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль", заборгованість за кредитним договором в сумі 2 084 157,41 грн. та судових витрат: держмито 1 700,00 грн. та 120,00 грн. витрати на інформаційне-технічне забезпечення, а всього стягнути 2 085 977,41 грн. Постанову від 19 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем Вельковим О.В. було отримано скаржником 24 грудня 2019 року. Упостанові приватного виконавця Велькова О.В. зазначено, що її винесено на підставі виконавчого листа № 2-756/11, виданого 20 червня 2011 року Суворовським районним судом м. Одеси, який, в свою чергу, був пред`явлений до виконання згідно заяви АТ "Райффайзен Банк Аваль". Проте ОСОБА_1 зазначив, що він не отримував кредиту від АТ "Райффайзен Банк Аваль" на вказану у постанові суму і не отримував рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2011 р. по справі № 2-756/11. Скаржник вважав зазначену постанову незаконною, а тому просив суд визнати дії приватного виконавця Велькова О.В., які виявилися у винесенні незаконної постанови про стягнення з   ОСОБА_1   заборгованості за кредитним договором в сумі 2 084 157,41 грн. та судових витрат: держмито 1 700,00 гри. та 120,00 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль", - неправомірними та скасувати постанову від 19 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження; визнати дії приватного виконавця Велькова О.В., неправомірними та скасувати постанову від 19 грудня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 208 597 грн.; визнати дії приватного виконавця Велькова О.В. неправомірними та скасувати постанову від 19 грудня 2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 269,0 грн.; визнати дії приватного виконавця Велькова О.В. неправомірними та скасувати постанову від 19 грудня 2019 року про арешт майна боржника і виключити ОСОБА_1 із Єдиного реєстру боржників (а.с. 2-3).
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. було задоволено. Визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. неправомірними і зобов`язано його скасувати постанову від 19 грудня 2019 року про арешт майна боржника і виключити ОСОБА_1 із Єдиного реєстру боржників. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. скасувати постанову про відкриття провадження від 19 грудня 2019 року. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 208 597 грн. від 19 грудня 2019 року. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 269,0 грн. (а.с. 24-26).
В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, суд за наявними у матеріалах справи доказами, та у зв`язку із недоведеністю доводів скаржника мав відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. (а.с. 28-33).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли на стадії виконання судового рішення.
Умови та порядок примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження».
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути у десятиденний строк скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця (ст.ст. 447-451 ЦПК України).
Як зазначено у постанові приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича, остання винесена на підставі виконавчого листа № 2-756/11, виданого 20 червня 2011 р. Суворовським районним судом м. Одеси, який, в свою чергу був пред`явлений до виконання згідно заяви АТ "Райффайзен Банк Аваль" код ЄДРПОУ 23876031 (Місцезнаходження: 73003, м. Херсон, проспект Ушакова, 53).
Проте, згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань код ЄДРПОУ 23876031 АТ "Райффайзен Банк Аваль", місцезнаходження: 73003, м. Херсон, проспект Ушакова, 53, як вказано у постанові приватного виконавця – не існує. 
У відповідності з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон), державний виконавець (у нашому випадку приватний) зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону).
Відповідно до статей 14, 15, 16, 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами (стягувач, боржник), іншими учасниками (виконавець, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, оцінювач, особи, права інтелектуальної власності яких порушені) та особами (поняті, працівники поліції, представники органів опіки і піклування, інших органів та установ) до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. При цьому сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.
Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
- виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються - ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).
Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков О.В., при винесенні оскаржуваних постанов 19 грудня 2019 р. вказав недостовірну інформацію у виконавчому провадженні стосовно ідентифікації та місцезнаходження стягувача, зазначивши код ЄДРПОУ 23876031 і адресу: м. Херсон, вул. Ушакова 53, що унеможливлює виконання належним чином судового рішення.
Колегія суддів погоджується із викладеним та зазначає, що згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб вбачається, що ЄДРПОУ АТ "Райффайзен Банк Аваль" є 14305909, адреса Банку: м. Київ, вул. Лєскова, 9.
Крім того, з матеріалів виконавчого провадження №60919559 вбачається, що 20 червня 2011 року Суворовським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист №2-756/11 про стягнення грошової суми у розмірі 2 085 977,41 гривень на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" зі ОСОБА_1 (а.с. 35).
Строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання зазначений до 22 березня 2012 року.
Вказане ґрунтується на положеннях Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 р., який передбачав (в редакції з 2011 року), що виконавчий документ може бути пред`явлений протягом одного року.
19 грудня 2019 року приватний виконавець Вельков О.В. виносить постанову про відкриття виконавчого провадження №60919559, і вказане свідчить про те, що приватний виконавець прийняв до виконання та виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, який був наданий зі значним пропущенням річного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина друга статті 24 Закону  України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 р.).
З огляду на те, що суд першої інстанції не поновляв приватному виконавцю Велькову О.В. строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що річний строк, встановлений для пред`явлення наказу до виконання, не сплив.
Крім того, колегія суддів враховує, що приватним виконавцем Вельковим О.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви особи, яка на день звернення вже не була стягувачем за виконавчим листом.
Так, 19 грудня 2019 року до приватного виконавця звернувся представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-756/11, виданого 20 червня 2011 року Суворовським районним судом м. Одеси, яку приватний виконавець задовольнив того ж дня.
Однак, 18 грудня 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав права вимоги за кредитним договором №014/0034/85/85844 від 16 листопада 2007 року та за договором поруки №014/0034/85/85844/1 від 16 листопада 2007 року іншому кредитору - АТ «ОКСІ БАНК» за договором про відступлення права вимоги №114/2-28 від 18 грудня 2019.
АТ «ОКСІ БАНК», в свою чергу, того ж дня передало права вимоги за вищевказаними договорами ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ».
За вищевказаним договором поруки ОСОБА_1 є поручителем, і саме на підставі цього договору Суворовський районним суд м. Одеси ухвалив рішення щодо стягнення з нього в солідарному порядку грошових коштів за несплату позичальником кредитної заборгованості.
Вказане свідчить про те, що на дату відкриття виконавчого провадження АТ «Райффайзен Банк Авщіь» втратив право заявляти вимоги на примусове стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 .
У матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» звертався до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.
З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що приватний виконавець Вельков О.В. здійснює примусове виконання рішення суду на користь особи, що не є, і не була належним стягувачем станом на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (19 грудня 2019 року).
Колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, викладених вище, доводи апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. про те, що суд за наявними у матеріалах справи доказами, та у зв`язку із недоведеністю доводів скаржника мав відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В.
Однак, апеляційний суд критично відноситься до вказаних доводів, оскільки відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, апелянт не надав жодного належного доказу на спростування обґрунтованих доводів скарги ОСОБА_1 .
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування  відсутні.  
Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича – залишити без задоволення.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 23 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе