Справа № 349/853/20 
Провадження № 22-ц/4808/1239/20 
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г. 
Суддя-доповідач Горейко 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року                  м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої                        Горейко М.Д.
суддів:         Василишин Л.В., Максюти І.О.
секретаря                        Маслей А.М.
з участю представника апелянта Іваськевича Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду, ухвалене у складі судді Могили Р.Г. 23 вересня 2020 року в м. Рогатині, 
в с т а н о в и в:
23.06.2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» (далі –ПрАТ «СК «Перша») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.
Позов мотивовано тим, що 31.05.2018 року між ПрАТ «СК «Перша» та ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/9034267), за умовами якого на період з 03.06.2018 року по 02.06.2019 року було застраховано автомобіль марки ВАЗ 21093 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
29.07.2018 року приблизно о 20 год. 35 хв. між с. Загір`я та с. Залужжя Рогатинського району Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі – ДТП) за участю застрахованого автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки ВАЗ-11183-110-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент ДТП гальмівна система та ходова частина автомобіля відповідача перебувала у технічно несправному стані. Зокрема, в задньому правому колесі був заглушений гальмівний трубопровід, а на передній та задній осях були встановлені шини різних моделей, різних розмірів та з різними малюнками протектора.
Вироком Рогатинського районного суду від 31.01.2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання. 
06.03.2019 року власник автомобіля марки ВАЗ-11183-110-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Перша» із заявою про виплату страхового відшкодування і 10.07.2019 року йому виплачено страхове відшкодування в розмірі 28 924,41 грн. Оскільки відповідач спричинив ДТП, керуючи транспортним засобом у технічно несправному стані, то на підставі ст. 1191 ЦК України та пп. «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «СК «Перша» виникло право регресної вимоги до нього.
Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 28 924,41 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн.
Рішенням Рогатинського районного суду від 23.09.2020 року позов ПрАТ «СК «Перша» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Перша» в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 28 924,41 грн. та судовий збір в розмірі 2 102 грн., всього на загальну суму 31 026,41 грн. 
Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 , який спричинив ДТП, керував транспортним засобом, технічний стан якого та обладнання якого не відповідали вимогам п.п. 31.4.1 б), 31.4.5 г) Правил дорожнього руху, а тому ПрАТ «СК «Перша», як страховик, що виплатив страхове відшкодування, має право регресу до нього, як страхувальника, і це право підлягає захисту судом.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. 
Зокрема зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що у відповідності до пп. «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, лише якщо ця ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. 
Вказує, що судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між технічним станом його транспортного засобу та настанням ДПТ, а підставою для задоволення позову стала лише та обставина, що на момент ДТП він керував автомобілем, технічний стан якого не відповідав вимогам п.п. 31.4.1 б), 31.4.5 г) Правил дорожнього руху. 
Апелянт стверджує, що вироком Рогатинського районного суду від 31.01.2019 року встановлено, що при зближенні транспортних засобів, водій ОСОБА_1 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити на своїй смузі руху вибоїну та реагуючи на зміну дорожньої обстановки своєчасно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, проявив неуважність, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, всупереч вимогам п.п. 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху, не вжив негайно заходів для зменшення швидкості та повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого в`їхав правими колесами свого автомобіля у вибоїну і, втративши керованість автомобілем, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки ВАЗ-11183-110-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . 
Тобто вказаним вироком не тільки не встановлено, що ДТП, яка мала місце 29.07.2018 року, була безпосереднім наслідком технічних несправностей його транспортного засобу, а навпаки спростована дана обставина. 
Вважає, що причиною ДТП було порушення ним п.п. 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху, а саме невжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а не стан транспортного засобу.
З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПрАТ «СК «Перша» відмовити.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29.07.2018 року приблизно о 20 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою М-12 сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» між населеними пунктами - с. Загір`я та с. Залужжя Рогатинського району, у напрямку м. Тернопіль, де виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із автомобілем марки ВАЗ-11183-110-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався своєю смугою руху у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій автомобіля марки ВАЗ-11183-110-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та пасажир автомобіля марки ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Наведені обставини встановлені вироком Рогатинського районного суду від 31.01.2019 року, який набрав законної сили та відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковим для суду у цій справі.
Вказаним вироком ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання (а.с. 4-6).
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Перша» відповідно до полісу №АК/9034267 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31.05.2018 року (а.с. 3).
06.03.2019 року власник автомобіля марки ВАЗ-11183-110-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Перша» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 16). 
З акту огляду транспортного засобу від 27.03.2019 року (а.с. 10), аварійного сертифікату №347/06/19 від 03.06.2019 року (а.с. 7-9), ремонтної калькуляції №347/06 від 03.03.2019 року (а.с. 11-12), розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту №ЦВ0916348 від 04.06.2019 року (а.с. 17-18) судом встановлено, що майнова шкода, яка завдана власнику автомобіля марки ВАЗ-11183-110-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у зв`язку з його пошкодженням, складає 28 924,41 грн.
10.07.2019 року ПрАТ «СК «Перша» виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 28 924,41 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №1887 від 10.07.2019 року (а.с. 19).
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Підпунктом «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
З мотивувальної частини вироку Рогатинського районного суду від 31.01.2019 року вбачається, що на момент ДТП, яка мала місце 29.07.2018 року, гальмівна система та ходова частина автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , перебувала у технічно несправному стані. Зокрема, в задньому правому колесі був заглушений гальмівний трубопровід, а на передній та задній осях були встановлені шини різних моделей, різних розмірів та з різними малюнками протектора. Ці несправності носять експлуатаційний характер і водій ОСОБА_1 мав можливість виявити їх при технічному обслуговуванні автомобіля та під час його експлуатації за погіршеними гальмівними властивостями, а також ці несправності негативно впливають на стійкість транспортного засобу.
Крім того, вироком встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, а саме п.п. 1.2, 2.3 б), 10.1, 11.1, 11.3, 12.1, 12.3, 21.11 б), 31.4.1 б), 31.4.5 г) Правил дорожнього руху.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що ДТП сталася з вини відповідача, в тому числі внаслідок невідповідності технічного стану його транспортного засобу вимогам п.п. 31.4.1 б), 31.4.5 г) Правил дорожнього руху, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, правильно застосував норму пп. «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення у порядку регресу з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування, яка виплачена останнім потерпілій у ДТП особі.
Доводи апелянта про те, що судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між технічним станом його транспортного засобу та настанням ДПТ, а підставою для задоволення позову стала лише та обставина, що на момент ДТП він керував автомобілем, технічний стан якого не відповідав вимогам п.п. 31.4.1 б), 31.4.5 г) Правил дорожнього руху, а також, що причиною ДТП згідно вироку Рогатинського районного суду від 31.01.2019 року було порушення ним п.п. 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху, а саме невжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а не стан транспортного засобу, не заслуговують на увагу, оскільки вищевказаним вироком Рогатинського районного суду встановлено як порушення ОСОБА_1 п.п. 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху, так і порушення ним п.п. 31.4.1 б), 31.4.5 г) Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, яка мала місце 29.07.2018 року. Вирок суду ОСОБА_1 не оскаржувався та набрав законної сили. 
Крім того, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування лежить на сторонах. 
Будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між технічним станом транспортного засобу, яким на момент ДТП керував ОСОБА_1 , та настанням ДПТ, відповідачем під час розгляду справи не надано.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним у справі доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, та дійшов до правильного висновку по суті позовних вимог.
З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 1 ст. 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 23 вересня 2020 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                М.Д. Горейко 
Судді:                                                                        Л.В. Василишин
І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 18 грудня 2020 року