Справа № 459/3719/18                                Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д. 
Провадження № 22-ц/811/549/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів – Бойко С.М., Ніткевич А.В.,
секретар Жукровська Х.І.,
з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – адвоката Пилипіва Василя Івановича на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2020 року, постановлену в складі головуючого судді Новосада М.Д., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майна, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.
Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.
14 лютого 2020 року ОСОБА_3 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю. 
Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 09 квітня 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 . 
Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 06 червня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 11 жовтня 2019 року о 11 год. 30 хв. 
11 жовтня 2019 року ОСОБА_3 заявив клопотання про проведення товарознавчої експертизи спірного майна.
Оскаржуваною ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2020 року по справі призначено судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (м.Львів, вул. Липинського, 54).
На вирішення експертизи поставлено запитання:
-Чи здійснювався у період з жовтня 2010 року капітальний ремонт, перепланування, добудова до будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ?
-Якщо так, чи є значними покращувальні роботи, та на яку суму?
-Яка ринкова вартість будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на час проведення експертизи?
Зобов"язано позивачку ОСОБА_2 надати експерту оригінали документів щодо спірного майна та доступ до об"єкту дослідження.
Оплату за проведення даної експертизи покладено на відповідача ОСОБА_3 .
Надано в розпорядження експертів матеріали цивільної справи.
Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи за ст.ст.384,385 КК України.
На час проведення експертизи провадження по справі зупинено. 
Не погоджуючись з даною ухвалою, представником ОСОБА_2 – адвокатом Пилипів В.І. оскаржено таку в апеляційному порядку.
Вважає вказану ухвалу незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права. На думку апелянта, суд не мав правових підстав для поновлення процесуальних строків для розгляду зазначеного клопотання. 
Не враховуючи положення ст. ст. 83, п.10 ч.2 ст. 197 та ч.2 ст. 222 ЦПК України, позивач за зустрічним позовом не повідомив письмово про доказ (висновок експерта), який ним же не може бути подано, та причини неможливості подання цього доказу, докази, які підтверджують, що ОСОБА_3 здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. 
Зазначає, що клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи було подано необґрунтовано із пропуском строку, який не підлягав поновленню, а саме через 7 місяців після прийняття судом зустрічного позову. 
Крім того, судом порушено порядок призначення експертизи.
Згідно ч.3 ст. 103 ЦПК України, експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Тому суду слід було надати строк для узгодження сторонами експерта або експертної установи для проведення експертизи та вже після недосягнення згоди призначити таку установу чи експерта самостійно. 
Також ОСОБА_2 не було надано для ознайомлення клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, не надано можливості запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на думку позивача, потребує висновку експерта. Таким чином, судом винесено ухвалу про призначення судової експертизи виключно на умовах запропонованих однією із сторін спору – ОСОБА_3 .
       Просить скасувати ухвалу Червоноградського міського суду від 28 січня 2020 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частинами 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
       Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
       Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як убачається з матеріалів справи, у провадженні місцевого суду перебуває цивільна справа за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, провадження у якій відкрито 28 грудня 218 року. Предметом позову є поділ квартири АДРЕСА_2 
Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, предметом позову за якою є визнання об`єктом права спільної сумісної власності та поділ житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Зустрічний позов пред`явлено з підстав, передбачених, зокрема, ст. 62 СК України.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За правилами статті 81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін.
Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи (частини перша та друга статті 116 ЦПК України).
Згідно частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
За приписамичастинипершоїстатті 62 СК України, якщомайнодружини, чоловіка за час шлюбуістотнозбільшилося у своїйвартостівнаслідокспільнихтрудовихчигрошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільноїсумісноївласностіподружжя.
Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта
Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України у постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 6-1447цс17.
Разом із цим Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20) у постанові від 22 вересня 2020 року звернула увагу, що за змістом указаної постанови Верховного Суду України істотність збільшення вартості майна одного із подружжя передбачає, що доля первинної власності стає незначною, співмірно малою за остаточною ціною. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інші чинники не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат у майно, тобто вирішальне значення мають шляхи та способи збільшення такої вартості, яка має бути доведена тим з подружжя, хто претендує на таке майно. 
За результами розгляду даної справи, Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 6-1447цс17.
Таким чином при вирішенні клопотання позивача за зустрічним позовом про призначення у справі судової товарознавчої експертизи, суд першої інстанції вірно врахував, що ненадання стороною висновку експерта на підставі статті 106 ЦПК України не є підставою для відмови у призначенні відповідної експертизи на підставі ухвали суду, а також з огляду на предмету доказування за зустрічним позовом, призначення такої експертизи є необхідним у цій справі.
Згідно із положеннями частини четвертої та п`ятої статті 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. Уразі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Тлумачення даних положень свідчить про те, що у разі призначення експертизи судом, сааме він, а не учасники справи має кінцево вирішити перелік питань, з яких має бути проведена експертиза, що узгоджується із принципом juranovitcuria («суд знає закони») Думка учасників справи, в такому випадку є факультативною, і лише у разі незгоди з нею, суд повинен належним чином обґрунтувати свій висновок з цього питання.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, однак її, з огляду на предмет доказування, слід змінити, шляхом доповнення резолютивної частини ухвали таким запитанням: «Якою була ринкова вартість будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , перед проведенням будівельних робіт станом на жовтень 2010 року?». 
Доводи апеляційної скарги про допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права при вирішенні питання про призначення експертизи, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а також не відносяться до обов`язкових підстав скасування судового рішення.
Також колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями на скасування такої ухвали з направленням справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, як про це просить апелянт, оскільки оскаржувана ухвала в розумінні вимог ст. 379 ЦПК України не є ухвалою, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід задвольнити частково, оскаржувану ухвалу змінити, а у незміненій частині залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. п. 1, 2, 375, 376, 381-384, 389, 390, 393 ЦПК України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Пилипів Василя Івановича - задовольнити частково. 
Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2020 року змінити. 
Доповнити резолютивну частину ухвали запитанням: 
- Якою була ринкова вартість будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , перед проведенням будівельних робіт станом на жовтень 2010 року? 
В решті ухвалу суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 11 грудня 2020 року. 

Головуюча                                                 Копняк С.М.
Судді:         Бойко С.М.
Ніткевич А.В.