ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року	Львів	Справа № 260/2939/20 пров. № А/857/12806/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Макарика В.Я., 
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року про повернення позовної заяви у справі №260/2939/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді (головуючий суддя першої інстанції – Калинич Я.М., місце ухвалення – м. Ужгород, дата складання повного тексту – 30.09.2020),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління МВС України в Закарпатській області, в якій просить: « 1. Поновити строк звернення до суду. 2. Визнати протиправними і незаконними дії службових осіб Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області щодо погодження і підписання наказу Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 06.11.2015 за № 257о/с. 3. Визнати незаконним і недійсним наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ 08592170) від 06.11.2015 за № 257о/с з моменту його підписання. 4. Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ 08592170) скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 06.11.2015 за №257о/с. 5. Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ 08592170) поновити ОСОБА_1 , державного службовця 11 рангу, слідчого управління УМВС України в Закарпатській області з 06.11.2015 на посаді з якої позивача було звільнено, або на рівнозначній посаді в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області. 6. Справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження».
Одночасно з позовною заявою позивач подала заяву про визнання причин пропущення строку звернення до суду поважними та поновлення такого. Заяву обґрунтувала тим, що 10.11.2015 року в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області отримала витяг наказу УМВС від 06.11.2015 за №257 о/с «По особовому складу» у якому зазначено, що згідно з пунктом 8 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 , державного службовця 11 рангу, слідчого слідчого управління УМВС України в Закарпатській області, звільнено у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників, з 06 листопада 2015 року. У витязі з наказу старшим інспектором з особливих доручень відділу комплектування та проходження служби УКЗ УМВС України в Закарпатській області підполковником міліції Гричкою Ю.І. зазначено, що даний наказ підписаний начальником полковником міліції ОСОБА_2 . Разом з тим 06.09.2020 при ознайомленні позивача з відомостями викладеними у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду по справі №260/290/19 позивачу стало відомо, що у листі №24-П/106/05/5-2018 від 17.05.2018 року за підписом голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області Пеняка І.І., та у відзиві на позовну заяву позивача ОСОБА_3 за підписом представника УМВС області за довіреністю Яблонського О.О. зазначено, що з 06.11.2015 року міліція як державний орган припинила свої функції, завдання, діяльність та в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області скорочені всі посади, а щодо самого Управління як юридичної особи розпочато процедуру ліквідації. Враховуючи зазначені обставини, позивач переконана, що наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області по особовому складу від 06.11.2015 за № 267 о/с погоджений та підписаний особами, посади яких скорочені і не являється легітимним, законним і дійсним. Про вищевказані факти позивачу стало відомо 06.09.2020 у зв`язку з чим вважала, що пропущений нею строк звернення до суду слід поновити.
Ухвалою суду від 11 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк, достатній для усунення її недоліків (із зазначенням способу їх усунення) до 10 (десяти) днів з моменту вручення даної ухвали.
Відповідно до ухвали про залишення позовної заяви без руху від 11 вересня 2020 року, такою визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду та надано позивачу строк для зазначення інших підстав пропуску строку звернення до суду до 10 (десяти) днів з моменту вручення даної ухвали.
На виконання вимог вказаної ухвали, 28.09.2020 року на адресу суду надійшла заява про поновлення строку на звернення до адміністративного суду. У заяві позивач зазначає, що 06.09.2020 року при ознайомленні позивача з відомостями, викладеними у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду по справі №260/290/19 позивачу стало відомо, що у листі №24-П/106/05/5-218 від 17.05.2018 року за підписом голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справи України в Закарпатській області Пеняка І.І. та у відзиві на позовну заяву позивача ОСОБА_3 за підписом представника УМВС зазначено, що з 06.11.2015 року міліція, як державний орган, припинила свої функції, завдання, діяльність та в Управлінні Міністерства внутрішніх справи України в Закарпатській області скорочені всі посади, а щодо самого Управління, як юридичної особи, розпочато процедуру ліквідації. На переконання позивача, наказ Управління Міністерства внутрішніх справи України в Закарпатській області по особовому складу від 06.11.2015 року за №257о/с погоджений та підписаний особами, посади яких скорочені і не являється легітимним, законним і дійсним. Про вищевказані факти позивачу стало відомо 06.09.2020 року. Позивач зазначає, що їй до теперішнього часу не відомо про нормативний акт, яким з 06.11.2015 року міліція, як державний орган, припинила свої функції, завдання, діяльність.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до адміністративного суду - відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області про визнання протиправними і незаконними дій службових осіб, визнання незаконним, недійсним та скасування наказу, поновлення на службі повернуто позивачу.
Не погоджуючись із ухвалою суду позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що даною констатацією фактів судом погодитись не надається можливим, оскільки громадянин до суду, згідно КАСУ може звернутись за захистом прав, свобод та інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Позивачу до теперішнього часу не відомо про нормативний акт, яким з 06.11.2015 міліція як державний орган припинила свої функції, завдання, діяльність. 
Про порушення суб`єктом владних повноважень її прав, позивачу стало відомо тільки 06.09.2020 при ознайомленні з відомостями які містилися в рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.08.2019, по справі за № 260/290/19 в якому голова ліквідаційної комісії УМВС та його представник оприлюднили інформацію, що з 06.11.2015 року міліція як державний орган припинила свої функції, завдання, діяльність та в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області скорочені всі посади, а щодо самого Управління як юридичної особи розпочато процедуру ліквідації.
Тільки ознайомившись із зазначеними відомостями позивачу стало відомо, що наказ про її звільнення з УМВС 06.11.2015 за № 257 о/с підписаний та погоджений особами посади яких 06.11.2015 були скорочені, а в управління справами вступила ліквідаційна комісія.
Отже, підстави для оскарження зазначених дій виникли лише з 06.09.2020, а до цього вона не зверталася до суду, оскільки про існування даних порушень не знала і суб`єкт владних повноважень про них не повідомляв.
Таким чином позовну заяву позивачем подано з пропущенням строку звернення до адміністративного суду з поважних причин, а судом відмовлено у його поновленні без достатніх на то підстав, тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року є необґрунтованою та безпідставною. Оскаржуване в апеляційній скарзі рішення суду винесене з дотриманням процесуальних норм Кодексу адміністративного судочинства України, а тому вважає, що апеляційна скарга позивачки ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 про повернення позовної заяви у справі №260/2939/20 підлягає залишенню без змін.
Позивачем подана відповідь на відзив, у якій просить вважати відзив таким, що не підлягає до задоволення, оскільки відповідач будучи розпорядником інформації не надав до відзиву будь – яких письмових доказів на під твердження легітимності 06.11.2015 р. як начальника, його заступників, так і членів ліквідаційної комісії УМВСУ в Закарпатській області 
Учасники справи в судове не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суд першої інстанції повернув заяву позивачу з тих підстав, що позовну заяву подано з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, позивач не надала належні докази поважності причин його пропуску, а суд у заяві не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини п`ятої вказаної норми для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Статтею 123 КАС України, в редакції, яка діє з 15.12.2017 року, встановлені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду:
- у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку;
- якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву;
- якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду;
- якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
- пункт 9: працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції;
- пункт 10: працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
З адміністративного позову слідує, що позивачу достовірно було відомо про її звільнення 06.11.2015 року, отже з 07.11.2019 р. позивач не була обмежена у праві та можливості судового оскарження наказу про звільнення. 
Позивач ОСОБА_1 поважність пропущеного строку звернення до суду обґрунтовує обставинами, встановлені рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/290/19 від 16.08.2019 року, зокрема тим, що посадова особа яка підписала наказ про звільнення з роботи не мала на це повноважень, про що позивачка дізналась лише 06.09.2020 з реєстру судових рішень.
Проте, колегія суддів апеляційного суду із такими доводами позивача не погоджується з огляду на наступне.
Як слідує із справи №260/290/19, предметом судового розгляду у цій справі є стягнення сум грошового забезпечення, належних при звільненні  позивачу та одноразової виплати.
Наведені позивачем ОСОБА_1 обставини справи №260/290/19 жодного відношення до обставин, викладених у позовній заяві ОСОБА_1 (про визнання протиправними дій, наказу та поновлення на роботі) не мають, як і не стосуються повноважень (наявності чи від сутності таких) начальника УМВС України в Закарпатській по справі.
Отже, на думку колегії суддів, обставини у справі №260/290/19 не можуть бути поважними причинами пропуску строку звернення позивача до суду із вказаним позовом. 
Крім цього, постановою Верховного Суду від 17.11.2020р. в вказаній вище справі, касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 260/290/19 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Закарпатського окружного адміністративного суду.
Як уже зазначалось вище, частиною п`ятою статті 112 КАС України,  для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Разом з тим, позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, не наведено підстав, у зв`язку з якими суд міг би дійти висновку про поновлення встановленого законом процесуального строку  та причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б можна було визнати поважними, а суд таких не встановив.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Пунктом 9 ч.4 ст.169 КАС визначено, що позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовну заяву подано з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, доказів поважності причин його пропуску позивач не надала, а суд у заяві не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, тому дійшов вірного висновку про необхідність повернення  позовної заяви позивачу.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та  зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року про повернення позовної заяви у справі №260/2939/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	В. Я. Макарик 	
Повне судове рішення складено14.12.2020р.