КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
1[1]

Номер справи 755/9911/20
Номер провадження   33/824/3780/2020 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП      
    
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
11 грудня 2020 року                                                                                        м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дубчак Л.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Дубчак Л.С. на постанову судді Дніпровського районного суду         м. Києва від 28 липня 2020 року,
 
в с т а н о в и в :
 
Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:   АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот)  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
             Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі  0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп. 
Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 28 червня 2020 року о 15 год. 04 хв., в м. Києві, по вулиці Алма-Атинська, керував автомобілем «Renault» н/з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, блідість обличчя, підвищена жвавість рухів та мови. Від проходження огляду відмовився в присутності свідків. відмовився проїхати до лікаря нарколога у спеціалізований медичний заклад КНП КМНКЛ «Соціотерапія» о 15 год. 20 хв.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Дубчак Л.С.  подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року.
Скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від                    28 липня 2020 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи підстави поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник ОСОБА_1 - адвокат Дубчак Л.С. посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час, місце та день розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим розгляд справи відбувся за його відсутності, чим були порушені права останнього, передбачені ст. 268 КУпАП.
Крім того, як зазначає апелянт, ОСОБА_1 отримав належним чином засвідчену копію постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року лише 11 серпня, ознайомившись з матеріалами справи та отримавши копію оптичного диску.
В обґрунтування самої апеляційної скарги  адвокат Дубчак Л.С. вказує на те, що суд першої інстанції виявив явну упередженість та небажання встановлювати істину у справі, оскільки позбавив ОСОБА_1 права давати пояснення, подавати докази та заявляти клопотання.
Крім того, на думку апелянта, висновки суду, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, не відповідають дійсним обставинам справи, так як останній не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується відеозаписом, який здійснював ОСОБА_1 на власний мобільний телефон 28 червня 2020 року, а саме тим, що він кілька разів озвучував працівникам поліції і свідкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, і зазначені свідки під запис, який здійснював ОСОБА_1 також підтвердили, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що з відеозапису подій, що відбувались 28 червня 2020 року, видно, що працівниками поліції не перевірялось у ОСОБА_1 звуження чи розширення зіниць, як реакцію на світло, а також вищезазначені відеозаписи свідчать, що у  ОСОБА_1 відсутня сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, а також відсутнє порушення координації рухів, відсутнє порушення мови та виражене тремтіння пальців рук, і відсутня поведінка, що не відповідає обстановці.
Зазначає апелянт і про те, що працівниками поліції при ОСОБА_1 не оформлювалось та не надавалось направлення для проходження відповідного огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, що свідчить про те, що воно було оформлене після складання протоколу про адміністративне правопорушення, що в свою чергу є порушенням Інструкції, а також працівники поліції, в порушення абз. 3 п. 12 Наказу МВС України                  № 1376 відмовились приймати пояснення ОСОБА_1 по суті адміністративного правопорушення.
З приводу пояснень свідків, які містяться в матеріалах справи, то як звертає увагу апелянт, вони не були позицією самих свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , так як були підписані працівником патрульної поліції самостійно, і є між собою ідентичними.
Крім того, як вказує апелянт, суддею Дніпровського районного суду             м. Києва не було викликано та допитано в судовому засіданні вищезазначених свідків.
Зазначає апелянт і про те, що у протоколі серії ДПР18 №536638 від              28 червня 2020 року зазначено, що його склав інспектор р3 б3 п2 з ОЛБ УПП в м. Києві ст. лейтенант поліції Олег Ігорович Смоленцев, однак, як було встановлено перевіркою (за зверненням ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м. Києві щодо окремих дій працівників поліції, що мали місце 28.06.2020) протокол про адміністративне правопорушення щодо останнього серії ДПР18 №536638 від 28 червня 2020 року було складено поліцейським роти № 3 батальйону № 3 полку № 2 сержантом поліції Власюк Олександрою Павлівною. Разом з тим, з відеозапису, здійснюваного ОСОБА_1 видно, що осіб жіночої статі серед патрульних поліцейських не було, у зв`язку з чим, протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом.
Також, на думку апелянта, ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції з порушенням ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», і дана обставина Дніпровським районним судом м. Києва під час розгляду справи, також не була досліджена.
Зокрема, звертає увагу апелянт і на те, що акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, який за своєю формою не відповідає формі акту, що затверджений Постановою КМ України № 1102 та який не надавався ОСОБА_1 для підписання і не вручався йому працівниками поліції,  взагалі  не передбачений чинним законодавством.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дубчак Л.С., які підтримали апеляційну скаргу останньої та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання захисника - адвоката Дубчак Л.С. про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , оскільки, приймаючи до уваги обставини, наведені в апеляційній скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.
Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника - адвоката Дубчак Л.С., матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП була встановлена не тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від                    28 червня 2020 року серії ДПР18 № 536638, який було складено щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а й на підставі наявних у справі письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та інших документів.
Більш того, з метою перевірки доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1., судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання сторони захисту про виклик та допит у судовому засіданні свідків   ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які підтвердили не тільки підтвердили фактичні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено щодо  ОСОБА_1 , а й спростували той факт, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, в тому числі незважаючи на відеозапис, який здійснював сам ОСОБА_1 та на який посилається у своїй скарзі його захисник. 
При цьому, погоджуючись із висновками судді, який розглядав дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України,  водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735. 
Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року               № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський, як це прямо передбачено п. 6 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Аналіз вимог зазначених вище нормативно-правових актів, перш за все  Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, дозволяє зробити висновок про те, що водій транспортного засобу, в даному випадку ОСОБА_1 , у разі виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, повинен був пройти огляд у закладі охорони здоров`я не самостійно з врученням йому відповідного направлення, а в супроводі поліцейського, який повинен бути присутнім під час проведення огляду до  його завершення та складання і вручення під підпис висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння.
З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1. проте, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`ята що йому, як водію, не вручалося направлення на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у справі доказами, які були оцінені суддею відповідно до вимог ст. 252 КУпАП на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Той факт, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , який не був повідомлений належним чином про час і місце її розгляду, сам по собі не може служити безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено достатніх даних, які б дозволили зробити висновок про те, що постанова судді щодо ОСОБА_1 є незаконною та необґрунтованою.
Що ж стосується інших доводів скарги, зокрема про те, що: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 536638 від 28 червня 2020 року є неналежним доказом, оскільки в ньому зазначено особу, якою цей протокол не складався; транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 було зупинено з порушенням ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, яким затримано ТЗ ОСОБА_1 , не передбачений чинним законодавством, то вони також не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що спростовують законність притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що  апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Дубчак Л.С. не містить у собі переконливих даних, які б ґрунтувались на фактичних обставинах справи та могли служити достатніми підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Дубчак Л.С., суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Дубчак Л.С. процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Дубчак Л.С. залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року, відповідно до якої   ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                          
                                                                                                       С.О. Новов  

 

 

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Галига І.О.