ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/12447/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року (суддя Царікова О.В., повний текст рішення складено 06.07.2020) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.11.2019 № Ф-4835-58 та зобов`язати відповідача здійснити коригування відомостей в картці платника Єдиного соціального внеску шляхом виключення з неї відомостей про наявність у позивача боргу зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 25621,20 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 11.11.2019 № Ф-4835-58 на суму 18581 (вісімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн. 20 коп. Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування відомостей в картці платника Єдиного соціального внеску шляхом виключення з неї відомостей про наявність у ОСОБА_1 боргу зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 18581 (вісімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн. 20 коп. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 557 (п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 27 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3626 (три тисячі шістсот двадцять шість) грн. 14коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення в оскаржуваній частині скасувати. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що при вирішенні означеного питання необхідно враховувати реальність понесення таких витрат та доведення таких обставин належними доказами, тоді як позивачем такі докази не надано. 
Представник позивача не погодився з доводами апеляційної скарги, у відзиві зазначає, що такі докази були надані до суду першої інстанції, зокрема, меморіальний ордер та квитанцію. Також просить стягнути на користь позивача додатково з 1500,00 грн. витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що докази понесення витрат будуть надані додатково.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що представник позивача на підтвердження розміру витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу адвоката надав копії таких документів: договору про надання правової допомоги від 04.12.2019 № 24, додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги із переліком послуг, які будуть надані в межах даного договору, з урахуванням витраченого часу, розміру гонорару за певні послуги, а також терміном виконання, копію квитанції про сплату гонорару та меморіальний ордер від 05.12.2019 на суму 3000,00 грн., копію квитанції про сплату гонорару та меморіальний ордер від 22.06.2020 на суму 2000,00 грн.
Врахувавши положення законодавства, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), їх обсяг, та відповідні документи і докази надання правової допомоги і оплата цієї допомоги, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3626,14 грн.
Розмір визначеної суми позивачем не оскаржується.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують. Апелянт не зазначає, в якій частині висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, не надає розрахунок суми послуг адвоката, яка, на його думку, є належною. 
Разом з цим, в апеляційній скарзі податковий орган, не обґрунтовуючи належними доказами висновок суду щодо належного розміру відшкодування, просить відмовити у задоволенні заяви представника позивача повністю.
Щодо цього суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі   ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином закон встановлює право особи на відшкодування витрат на правничу допомогу та можливість зменшення розміру таких виплат за обґрунтованим клопотанням іншої сторони. Можливість звільнення від відшкодування понесених судових витрат законом не передбачено.
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем в межах апеляційного розгляду справи, колегія суддів виходить з наступного.
За приписами ст. 134 КАС України  розмір  витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 статті). У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що 20.10.2020 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, до якого долучено, зокрема, копію ордеру на надання правової допомоги у Третьому апеляційному адміністративному суді та копію додаткової угоди № 2 від 08.10.2020 до договору № 24 від 04.12.2019, а також зазначено, що докази сплати гонорару будуть надані додатково.
Колегія суддів доходить висновку, що витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, адже представником позивача не надано до суду докази сплати коштів у сумі 1500,00 грн. Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача викладає правове обґрунтування неправомірності прийняття оскаржуваної податкової вимоги, проте такі питання не є предметом апеляційного розгляду справи. Також представник позивача не прибув до суду апеляційної інстанції для участі у судовому засіданні.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що представником позивача не доведено належними доказами розмір суми, належної до сплати за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, так само як і не надано доказів реального понесення позивачем відповідних витрат, а тому заява представника позивача не підлягає задоволенню.

                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року в адміністративній справі № 160/12447/19 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 01 грудня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
          Повна постанова складена 01 грудня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров