ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року 
м. Харків
справа № 628/3327/15-ц
провадження № 22-ц/790/4172/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач –Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 2 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Литвинова А.В., 
УСТАНОВИВ:
У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.10.2007, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Позов мотивований тим, що підписана ОСОБА_1 заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" і "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами банку" складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в анкеті - заяві. Згідно з зазначеною заявою ОСОБА_1 було оформлено платіжну кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 13). Банк свої зобов`язання за договором виконав, в той час як відповідач своєчасно отримані в кредит грошові кошти не повернув. Станом на 29 червня 2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 36325,46 грн., яка складається з: 10165,95 грн. – заборгованість за кредитом; 18640,40 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом; 5551,23 грн. – заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. – штраф (фіксована частина); 1717,88 грн. – штраф (процентна складова) (а.с. 4-12), яку Банк просив стягнути.
Заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволений. Стягнуто з я ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у сумі 36325,46 грн та судовий збір у сумі 1218 грн (а.с. 48).
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 травня 2020 року ОСОБА_1 поновлено пропущений з поважних причин строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 26 листопада 2015 року. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення прийнято та призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.07.2020 (а.с. 117).
Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 2 липня 2020 року в задоволені позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с. 133-134).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Банк звернувся до суду з пропуском загального строку позовної давності, який необхідно відраховувати із моменту настання строку погашення чергового платежу. Збільшення строку позовної давності, наведене в Умовах та правилах надання банківських послуг, не може вважатися належним узгодженням такої умови договору зі споживачем, оскільки не містить його підпису. А в анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_1 , умова про збільшення строків позовної давності відсутня.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача заборгованість у сумі 16013,18 грн, з яких: 10165,95 грн – заборгованість по тілу кредиту; 4846,60 грн - заборгованість за відсотками; штрафи: 250 грн – фіксована частина, 750,63 грн – процентна складова.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув. Підписавши заяву позичальника відповідач засвідчив, що він ознайомлений з відповідними документами. Суд неправильно застосував до спірних правовідносин строк позовної давності. Згідно матеріалів справи відповідач отримав кредитну картку з терміном дії до 04.2013 року. Банк звернувся до суду з позовом 17.09.2015, тобто у межах строку позовної давності. Крім цього, суд безпідставно не взяв до уваги, що сторони у письмовій формі домовилися про збільшення строку позовної давності за договором до 50 років. 
В письмових поясненнях Полфьорова Я.В., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», наполягає на задоволенні апеляційної скарги та зазначає, що в заяві від 02.10.2007, яка підписана відповідачем і є кредитним договором, та зі змістом якого відповідач ознайомився, про що свідчить його підпис, вказані анкетні дані відповідача, дата підписання договору, дата отримання картки та пін-коду відповідачем. Крім того, відповідачем підписана довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначена базова відсоткова ставка, розмір щомісячного платежу, розмір та порядок розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафу. Щодо строку позовної давності представник Банку зазначила, що відповідач отримала кредитну картку з терміном дії до останнього дня 04.2013 року. Банк звернувся до суду з позовом 17.09.2015, тобто у межах строку позовної давності.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 02.10.2007 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву (а.с. 13) про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (надалі Умови) та довідку про умови кредитування про використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.14). Відповідно до анкети-заяви і довідки отримавши кредитні кошти ОСОБА_1 повинен був сплачувати щомісячно (до 25 числа місяця наступного за звітним) 7 % від заборгованості, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості. 
Судом установлено, що відповідач отримав кредитний ліміт за кредитним договором № б/н від 02.10.2007 у розмірі 10 000 грн., користувалася кредитною карткою, знімав з неї кошти, здійснював погашення заборгованості. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитними коштами він здійснив 31.03.2011 (а.с. 10 зворот).
Пунктом 8.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, отже, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.
Вже в березні 2011 року права позивача були порушені, а отже, почався відлік строку позовної давності щодо стягнення періодичних щомісячних платежів в рахунок погашення кредитної заборгованості.
Крім того, згідно пункту 5.3 договору строки та порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам зі встановленим Мінімальним обов`язковим платежем наведений у Пам`ятці Клієнта, яка є невід`ємною частиною Договору, а також встановлюються вказаним пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за Кредитом.
У цій справі сторони погодили строк дії картки до 04.2013 року (а.с. 88), а також термін щомісячного виконання зобов`язання до 25 числа місяця наступного за звітним (а.с. 14). 
Враховуючи, що сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.
Тобто поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов`язання, яке виникло на основі договору.
Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. 
Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з несення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).
Тому висновок суду про те, що позивач звернувся до ОСОБА_1 з пропуском строку позовної давності щодо місячних платежів та щодо повернення кредиту в повному обсязі відповідає встановленим обставинам у справі та вимогам закону.
З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, процентів та штрафів.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», залишити без задоволення.
Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий                                                                        О.Ю. Тичкова

Судді                                                                                С.С.Кругова

                                                                               Н.П.Пилипчук