ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020                                                                                                  Справа №  904/80/20
м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),
суддів: Чус О.В., Широбокова Л.П.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 у справі №904/80/20 (суддя Петренко Н.Е.; рішення ухвалене в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, повний текст рішення складено та підписано 10.03.2020)
за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", м.Добропілля, Донецька область
до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіонального філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро
про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 171208,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 171208,61 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано незабезпеченням відповідачем збереження вантажу під час перевезення, що призвело до недостачі вугілля, вартість якого з урахуванням норми природної втрати позивач просить стягнути в судовому порядку.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 у справі №904/80/20 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 171208,61 грн. задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" 171208,61 грн. вартості нестачі вантажу, 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Означене рішення вмотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог щодо незбереження залізницею вантажу під час перевезення, а отже наявністю правових підстав для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" (відповідач, апелянт) звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить відмовити Публічному акціонерному товариству "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" у задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" збитків від вартості нестачі вантажу в розмірі 171208,61 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що рішення суду було прийняте з нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, через порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зазначає, що відповідач був позбавлений можливостей у встановлений строк надати відзив на позовну заяву у встановлений строк у зв`язку зі спалахом респіраторної хвороби COVID-19, встановленням карантину на всій території України, а також у зв`язку зі значною кількістю додатків до позовної заяви та браком часу для перевірки розрахунків і доводів позивача, викладених у позовній заяві.
Справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження без продовження строку розгляду справи, чим на думку апелянта, порушено п.4 розділу Х прикінцевих положень ГПК України щодо продовження терміну розгляду справи на час дії карантину.
В підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надані довідки, які не містять інформації про кількість і вартість відправленого товару, а містять лише інформацію про ціну за 1 тону вугілля; не додано довіреність, отже є питання щодо наявності повноважень у осіб, що підписали довідки, вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи.
Рахунки або інші документи позивача, який є відправником вугілля, зокрема, договір або контракт купівлі-продажу, специфікація на вантаж, копія податкової накладної позивачем не надані.
Позивачем не було надано до матеріалів справи достовірних доказів як правомірності вчинення переуступного напису, так і вартості нестачі вантажу. 
Отже за твердженням відповідача, хибне уявлення позивача про обставини, які мають значення для справи, полягають в тому, що отримані або створені ним докази (переуступний напис, довідки про вартість вантажу) мають правові підстави.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу 

Позивач (ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ") відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надав, що відповідно до частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 у справі №904/80/20; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Між тим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 з 12.03.2020 на усій території України установлено карантин, який неодноразово продовжувався.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 (далі - Закон №540-IX), розділ X "Прикінцеві положення" ГПК України доповнено пунктом 4, за змістом якого: під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.
Таким чином строк на подання відзиву продовжено до закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-ІХ (далі - Закон №731-ІХ), яким пункт 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено в наступній редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону №540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Отже, з урахуванням наведених змін до процесуального закону, строк для подання відзиву на апеляційну скаргу у позивача закінчився 06.08.2020.
Відзив позивача на апеляційну скаргу відповідача у визначений строк до суду апеляційної інстанції не надійшов. Тому колегія суддів визнала можливим розглянути справу по суті спору за наявними в ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини

У серпні 2019 року зі станції Добропілля Донецької залізниці Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" здійснило відправлення вагонів, завантажених кам`яним вугіллям на станцію Ігрень Придніпровської залізниці, а саме:
- №64053788 в кількості 69900 кг та №53511127 в кількості 68800 кг по накладній №51291029 від 27.08.2019,
- №53413654 в кількості 69400 кг, №61967535 в кількості 69400 кг та №56937287 в кількості 69700 кг по накладній №51355592 від 30.08.2019,
- №53514063 в кількості 68900 кг, №56870066 в кількості 70700 кг, №63243752 в кількості 69800 кг, №60357944 в кількості 69600 кг, №56877061 в кількості 70800 кг та №56512148 в кількості 68900 кг по накладній №51318129 від 28.08.2019,
- №56994700 в кількості 68800 кг, №53169389 в кількості 69800 кг та №61298550 в кількості 69700 кг по накладній №51318145 від 28.08.2019,
- №52721289 в кількості 70900 кг та №56697949 в кількості 68500 кг по накладній №51352425 від 30.08.2019,
- №62891924 в кількості 69800 кг по накладній №51352409 від 30.08.2019,
- №61881066 в кількості 69800 кг та №56955669 в кількості 68800кг по накладній №51373579 від 01.09.2019,
- №63486872 в кількості 69600 кг, №63162077 в кількості 69800 кг, №56995459 в кількості 70800 кг та №56299209 в кількості 69600 кг по накладній №51352482 від 30.08.2019
та передало вказаний вантаж для перевезення відповідачу - Акціонерному товариству "Українська залізниця". Згідно з накладними №51291029, №51355592, №51318129, №51318145, №51352425, №51352409, №51373579 та №51352482 навантаження на рівні бортів, поверхня вантажу маркована повздовжніми борознами.
Отже, відповідно до вказаних накладних залізниця прийняла у позивача на станції Добропілля Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов`язалась доставити його на станцію Ігрень Придніпровської залізниці. Одержувач -ДТЄК Придніпровська ТЄС.
На станції призначення Ігрень Придніпровської залізниці за результатами контрольного переважування встановлена недостача вантажу, про що складено комерційні акти:
- №482004/408/255 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №64053788 виявилось нетто - 55450 кг, що менше вантажного документу на 14450 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №453105/258 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53511127 виявилось нетто - 58100 кг, що менше вантажного документу на 10700 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №453105/263 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагонів №53413654 виявилось нетто - 67100 кг, що менше вантажного документу на 2300 кг, №61967535 виявилось нетто - 66500 кг, що менше вантажного документу на 2900 кг, та № 56937287 виявилось нетто - 67000 кг, що менше вантажного документу на 2700 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №453105/256 при контрольному переважуванні на справних 150 - тонних вагонних вагах вагонів №53514063 виявилось нетто - 67150 кг, що менше вантажного документу на 1750 кг, №56870066 виявилось нетто - 67550 кг, що менше вантажного документу на 3150 кг, №63243752 виявилось нетто - 65750 кг, що менше вантажного документу на 4050 кг, №60357944 виявилось нетто - 67300 кг, що менше вантажного документу на 2300 кг, №56877061 виявилось нетто - 68900 кг, що менше вантажного документу на 1900 кг, та №56512148 виявилось нетто - 66550 кг, що менше вантажного документу на 2350 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №453105/257 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагонів №56994700 виявилось нетто - 66350кг, що менше вантажного документу на 2450 кг, №53169389 виявилось нетто -65750 кг, що менше вантажного документу на 4050 кг, та №61298550 виявилось нетто - 66350 кг, що менше вантажного документу на 3350 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №453105/259 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагонів №52721289 виявилось нетто - 67750 кг, що менше вантажного документу на 3150 кг, та №56697949 виявилось нетто - 65200 кг, що менше вантажного документу на 3300 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №453105/260 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №62891924 виявилось нетто - 67100 кг, що менше вантажного документу на 2700 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №453105/261 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагонів №61881066 виявилось нетто - 67450 кг, що менше вантажного документу на 2350 кг, та №56955669 виявилось нетто - 67400 кг, що менше вантажного документу на 1400 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає;
- №453105/262 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагонів №63486872 виявилось нетто - 66850 кг, що менше вантажного документу на 2750 кг, №63162077 виявилось нетто - 65900 кг, що менше вантажного документу на 3900 кг, №56995459 виявилось нетто - 69600 кг, що менше вантажного документу на 1200 кг, та №56299209 виявилось нетто - 68000 кг, що менше вантажного документу на 1600 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.
Відповідно до довідок Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (станція Добропілля Донецької залізниці) на адресу ДТЕК Запорізька ТЕС АТ "ДТЕК Дніпроенерго" (станція Енергодар Придніпровської залізниці) становить:
- у вагоні №64053788 та №53511127 по накладній №51291029 від 27.08.2019 -2792,89 грн. з ПДВ,
- у вагоні №53413654, №61967535 та №56937287 по накладній №51355592 від 30.08.2019 - 2750,62 грн. з ПДВ,
- у вагоні №53514063, №56870066, №63243752, №60357944, №56877061 та №56512148 по накладній №51318129 від 28.08.2019 - 2836,01 грн. з ПДВ,
- у вагоні №56994700, №53169389 та №61298550 по накладній №51318145 від 28.08.2019 - 2468,17 грн. з ПДВ,
- у вагоні №52721289 та №56697949 по накладній №51352425 від 30.08.2019 - 2384,71 грн. з ПДВ,
- у вагоні №62891924 по накладній №51352409 від 30.08.2019 - 2384,71 грн. з ПДВ,
- у вагоні №61881066 та №56955669 по накладній №51373579 від 01.09.2019 - 2071,86 грн. з ПДВ,
- у вагоні №63486872, №63162077, №56995459 та №56299209 по накладній №51352482 від 30.08.2019 - 2384,71 грн. з ПДВ.
Загальна вартість недостачі, виявленої у вищезазначених вагонах з урахуванням норми природної втрати склала 171208,61 грн.
Предметом спору є стягнення збитків у розмірі вартості нестачі вантажу, завданих залізницею як перевізником, який не забезпечив збереження вантажу при перевезенні. Позовні вимоги заявлені вантажовідправником до перевізника.
За приписами частин 1-3 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:1) договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 Цивільного кодексу України).
Згідно з частинами 1-3 статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.
За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. (частини перша, друга статті 307 Господарського кодексу України)
Аналогічні положення містяться у частинах 1-3 статті 909 Цивільного кодексу України.
Частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізничним транспортом і тому, окрім Господарського і Цивільного кодексів України регулюються Законом України "Про залізничний транспорт" (із змінами), Статутом залізниць України (далі - Статут), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (із змінами).
Згідно зі статтею 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
За статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.
Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (стаття 23 Закону України "Про залізничний транспорт").
Дана стаття кореспондується зі статтею 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажу.
Відповідно до статті 105 Статуту залізниць України вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.
За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (стаття 113 Статуту залізниць України ).
Положеннями статті 111 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу вантажу у разі, зокрема, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.
Статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Порядок і терміни складання актів, пред`явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.
За статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в)псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Частиною першою статті 31 Статуту залізниць України на залізницю покладено обов`язок подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.
Відповідно до пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
За змістом статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
Як свідчить зміст комерційних актів втрата вантажу сталась під час перевезення, оскільки над люками виявлене поглиблення вантажу та порушене маркування. В той же час як у технічному відношенні вагони справні, люки зачинені, а вантаж міг уміститися у вагонах. Таким чином, комерційними актами підтверджено невідповідність маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.
Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів, затвердженим Наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, та є належними і допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу.
На станції відправлення вантаж був прийнятий відповідачем до перевезення без зауважень. Залізниця не мала будь-яких застережень до стану вагонів та вантажу. Наявні у матеріалах справи комерційні акти не містять відомостей про те, що вагони є технічно несправними, що могло призвести до втрати вантажу.
Також Залізниця не надала доказів про те, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.
Наведені обставини дають суду підстави для висновку, що втрата вантажу під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне виконання зобов`язань за договором перевезення та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності Залізниці.
У відповідності до частини третьої статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.
Положеннями частини першої статті 114 Статуту залізниць України визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.
Згідно зі статтею 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.
Вартість вугілля, недостачу якого виявлено та підтверджено комерційними актами, визначено на підставі наявних у матеріалах справи довідок вантажовідправника.
Відповідно до пункту 2.7 Роз`яснень президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.
Відповідно до частини другої статті 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.
Статтею 27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, передбачено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.
При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для мінерального палива становить 1% маси, зазначеної у перевізних документах.
Перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок суми недостачі вантажу, суд апеляційної інстанції вважає його обґрунтованим, оскільки такий проведено з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто 1% для мінерального палива по кожному вагону окремо, що сукупно становить 171208,61 грн.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Згідно зі статтею 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.
Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.
Матеріали справи підтверджують, що накладні містять переуступний напис, що засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства. Відповідно до переуступного напису, зробленого на накладних №51291029, №51355592, №51318129, №51318145, №51352425, №51352409, №51373579 та №51352482 за підписами директора та головного бухгалтера ДТЕК Придніпровської ТЕС (яка є відокремленим підрозділом АТ "ДТЕК "Дніпроенерго") та посвідченого печаткою на підставі довіреності №175/ДнЗ/2019 від 24.04.2019 право на пред`явлення позову передано Публічному акціонерному товариству "ДТЕК Добропільська ЦЗФ". Однак означена довіреність №175/ДнЗ/2019 від 24.04.2019 в матеріали справи позивачем не подана.
Колегія суддів погоджується з відповідачем, що відповідно до приписів частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а суд відповідно до статті 77 та 86 Господарського процесуального кодексу України оцінюючи докази, надати їм оцінку, зокрема, чи є такі докази допустимими.
Разом із цим колегія суддів суду апеляційної інстанції відхиляє посилання відповідача на відсутність у позивача права пред`являти позов до залізниці у цій справі через недоведеність належних повноважень у директора Відокремленого підрозділу "Придніпровська ТЕС" Боричевського А.М. та головного бухгалтеру підрозділу Окорешко Н.І., які виконали переуступний напис на паперовій копії електронної накладної, вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи, оскільки до матеріалів справи не надано довіреність №175/Дн/2019 від 24.04.2019 як доказ права підпису - з тих підстав, що відповідач не висловлював таких заперечень під час розгляду справи судом першої інстанції. Тобто той факт, що Відокремлений підрозділ "Придніпровська ТЕЦ" є структурним підрозділом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", а його директору Боричевському А.М. надані певні повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи не оспорювався сторонами.
Посилання відповідача про неналежність, як доказів у цій справі, довідок відправника про вартість вантажу, оскільки вони не містять інформації про кількість відправленого товару і його вартість, а містять лише інформацію про ціну  за 1 тону вугіллі, - також відхиляються судом апеляційної інстанції з тих підстав, що такі доводи відповідача не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що у даній справі позивач є вантажовідправником, а відтак, збитки, завдані позивачеві, не залежать від оплати вантажу його отримувачем постачальнику та полягають у самому факті нестачі вантажу, вартість якого визначена безпосередньо його відправником.
Відповідно до якої згідно статті 924 Цивільного кодексу України, статті 314 Господарського кодексу України, статей 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. При визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, слід застосовувати норми Статуту залізниць України, якими встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, але не виключно, довідки про вартість вугілля.
Тому немає необхідності доведення позивачем обставин укладення договору купівлі-продажу кам`яного вугілля та обставин оплати вартості відправленого вантажу за залізничними накладними, якщо позивач у цій справі не був власником майна, а виступав виконавцем за договором збагачення вугілля та вантажовідправником, право на подання позову були передані йому отримувачем вугілля (згідно з написами на залізничних накладних), що не суперечить положенням статті 133 Статуту залізниць України.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена, зокрема, в постановах від 20.03.2018 у справі №916/4345/14, від 05.07.2018 у справі №910/23348/16, від 03.09.2020 у справі №910/15076/19.
Щодо посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке як вказує залізниця виявилось в тому, що в порушення пункту 4 розділу Х прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України судом не продовжено термін розгляду справи на час дії карантину на всій території України і відповідач був позбавлений можливостей у встановлений строк надати відзив на позовну заяву у встановлений строк у зв`язку зі спалахом респіраторної хвороби COVID-19.
Положеннями пункту 6 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України на учасників справи покладений обов`язок, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
За вимогами частини восьмої статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Як вбачається з пункту 3 ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі від 08.01.2020  відповідач має право надати відзив на позовну заяву, а також власні заяви, клопотання в строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (з урахуванням поштового перебігу).
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №4930010727296 свідчить про те, що вказана ухвала суду була отримана представником АТ "Українська залізниця" 15.01.2020, отже останнім днем для подання відзиву є 30.01.2020.
Згідно з частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Таким чином, наведеною нормою передбачено за заявою учасника справи або з ініціативи суди можливість продовжити строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою.
Матеріали справи відповідної заяви відповідача не містять.
Суд апеляційної інстанції не приймає доводів відповідача про необхідність застосування пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, оскільки карантин на території України був введений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р.
Розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України був доповнений пунктом 4 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020.
Тобто і введення в Україні карантину і доповнення у зв`язку з цією обставиною Господарського процесуального кодексу України відбулося після прийняття рішення місцевим господарським судом, отже посилання на них є безпідставним.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частин 1 і 3 статі 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до частин 1 -5 статті Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами частин 1-5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції за відсутності заперечень відповідача проти позову правильно з`ясував обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, що були підтверджені дослідженими судом в судовому засіданні тими доказами, які були надані позивачем до позовної заяви, в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.
Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 2881,50 грн. на оплату судового збору, понесені позивачем у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 у справі №904/80/20 - залишити без змін.
Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 17.12.2020.

Головуючий суддя                                                                                І.М. Подобєд

Суддя                                                                                                    О.В. Чус

Суддя                                                                                                    Л.П. Широбокова