Постанова
Іменем України                           
 
04 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 686/18014/19
 
провадження № 61-6496св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Приватне підприємство «Фрі Вест», 
особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги, - ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року 
у складі судді Логінової С. М. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Купельського А. В., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.,
ВСТАНОВИВ: 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного підприємства «Фрі Вест» (далі - ПП «Фрі Вест») про стягнення коштів.
Позовна заява мотивована тим, що 19 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ПП «Фрі Вест» укладений кредитний договір 
№ 11270752000.
Відповідно до пункту 1.1 цього кредитного договору АКІБ «УкрСиббанк» надав ПП «Фрі Вест» кредит в сумі 1 767 500,00 грн.
Згідно з пунктом 2.1 укладеного кредитного договору на забезпечення виконання зобов`язань ПП «Фрі Вест» щодо повернення отриманих кредитних коштів був укладений договір поруки з ОСОБА_3 (прізвище ОСОБА_4 змінено на прізвище ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про шлюб 
від 12 жовтня 2007 року).
19 грудня 2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» укладений договір поруки № 166449, відповідно до пункту 1.1 якого ОСОБА_1 , як поручитель, брала на себе зобов`язання відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» за зобов`язаннями ПП «Фрі Вест», які виникли в останнього відповідно до укладеного кредитного договору від 19 грудня 2007 року 
№ 11270752000.
ПП «Фрі Вест» у встановлений кредитним договором строк не приступило до погашення отриманого кредиту, ОСОБА_1 як поручитель зобов`язана була виплачувати заборгованість ПП «Фрі Вест» перед АКІБ «УкрСиббанк» за отримані кредитні кошти згідно з умовами укладеного договору поруки 
від 19 грудня 2007 року № 166449 та вимогами статті 554 ЦК України.
ОСОБА_1 , як поручитель ПП «Фрі Вест» виплатила АКІБ «УкрСиббанк» 
в рахунок погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2007 року № 11270752000 грошові кошти в сумі 1 704 061,99 грн, що підтверджується банківськими виписками 
за особовим рахунком.
У зв`язку з цим, відповідно до умов пункту 2.1 кредитного договору 
від 19 грудня 2007 року № 11270752000, пунктів 1.3; 2.4 договору поруки 
від 19 грудня 2007 року № 166449, приписів статті 556 ЦК України, ПП «Фрі Вест» зобов`язано сплатити ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 
1 704 061,99 грн, які вона виплатила АКІБ «УкрСиббанк» як поручитель за 
ПП «Фрі Вест».
Так як ПП «Фрі Вест» ухиляється від повернення поручителю грошових коштів в сумі 1 704 061,99 грн, ОСОБА_1 , звернулась за захистом свого порушеного права до суду.
Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПП «Фрі Вест» на свою користь кошти у сумі 1 704 061,99 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до ПП «Фрі Вест» про стягнення коштів задоволено.
Стягнуто з ПП «Фрі Вест» на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 
1 704 061,99 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_6 як поручитель ПП «Фрі Вест» виплатила АКІБ «УкрСиббанк» у рахунок погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором 
від 19 грудня 2007 року № 11270752000 грошові кошти у сумі 
1 704 061,99 грн, що підтверджується банківськими виписками за особовим рахунком.
Відповідно до умов пункту 2.1 кредитного договору від 19 грудня 2007 року № 11270752000, пунктів 1.3, 2.4 договору поруки від 19 грудня 2007 року 
№ 166449, приписів статті 556 ЦК України, ПП «Фрі Вест» зобов`язано сплатити ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1 704 061,99 грн, які вона виплатила АКІБ «УкрСиббанк» як поручитель за ПП «Фрі Вест».
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 04 листопада 2019 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідно до пункту 2.1 кредитного договору від 19 грудня 2007 року № 11270752000, пунктів 1.3, 2.4 договору поруки від 19 грудня 2007 року № 166449, приписів статті 556 ЦК УкраїниПП «Фрі Вест» зобов`язано сплатити ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 704 061,99 грн, які вона виплатила АКІБ «УкрСиббанк» як поручитель за 
ПП «Фрі Вест».
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2020 року до Верховного Суду, 
ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою судді Верховного Суду від 02 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У червні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції належним чином не встановили фактичні обставини справи.
Зазначає, що, звертаючись до суду першої інстанції з клопотанням про залучення його до участі у цій справі в якості третьої особи та до апеляційного суду з апеляційною скаргою, він вказував, що є спадкоємцем майна померлого батька ОСОБА_7 , який був єдиним засновником (учасником) ПП «Фрі Вест», що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Факт прийняття ним спадщини підтверджується заявою від 26 лютого 2019 року, поданою приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А. А. До складу спадщини, з-поміж іншого майна, увійшли корпоративні права ПП «Фрі Вест», тобто відповідача, до якого позивач звернулася із позовом. Тому вважає, що його права порушені.
Вказує, що корпоративні права є різновидом майнових прав, пов`язаних із правом на частку у статутному капіталі та частку в майні господарського товариства і не можуть відчужуватися окремо одне від одного.
Також зазначає, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. 
Вважає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про витребування доказів.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У червні 2020 року ОСОБА_1 до Верховного Суду подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
19 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «Фрі Вест» укладений кредитний договір № 11270752000.
Відповідно до пункту 1.1 цього кредитного договору АКІБ «УкрСиббанк» надав ПП «Фрі Вест» кредит в сумі 1 767 500,00 грн.
Згідно з пунктом 2.1 кредитного договору на забезпечення виконання зобов`язань ПП «Фрі Вест» щодо повернення отриманих кредитних коштів був укладений договір поруки з ОСОБА_1 
19 грудня 2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» укладений договір поруки № 166449, відповідно до пункту 1.1 якого ОСОБА_1 як поручитель зобов`язалася відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» за зобов`язаннями ПП «Фрі Вест», які виникли в останнього відповідно до укладеного кредитного договору від 19 грудня 2007 року № 11270752000.
ПП «Фрі Вест» у встановлений кредитним договором строк не приступило до погашення отриманого кредиту, ОСОБА_6 як поручитель зобов`язана була виплачувати заборгованість ПП «Фрі Вест» перед АКІБ «УкрСиббанк» за отримані кредитні кошти згідно з умовами укладеного договору поруки 
від 19 грудня 2007 року № 166449 та вимог статті 554 ЦК України.
ОСОБА_6 як поручитель ПП «Фрі Вест» виплатила АКІБ «УкрСиббанк» 
в рахунок погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2007 року № 11270752000 грошові кошти 
в сумі 1 704 061,99 грн, що підтверджується банківськими виписками за особовим рахунком.
Відповідно до умов пункту 2.1 кредитного договору від 19 грудня 2007 року № 11270752000, пунктів 1.3, 2.4 договору поруки від 19 грудня 2007 року 
№ 166449, приписів статті 556 ЦК України ПП «Фрі Вест» зобов`язано сплатити ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1 704 061,99 грн, які вона виплатила АКІБ «УкрСиббанк» як поручитель за ПП «Фрі Вест».
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
ОСОБА_2 , звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року, яким стягнуто з ПП «Фрі Вест» на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 1 704 061,99 грн, посилався на те, що він є спадкоємцем майна померлого батька ОСОБА_7 , який був єдиним засновником (учасником) підприємства - відповідача ПП «Фрі Вест». Факт прийняття ним спадщини підтверджується заявою 
від 26 лютого 2019 року, поданою приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А. А. До складу спадщини, з-поміж іншого майна, увійшли корпоративні права ПП «Фрі Вест», тобто підприємства - відповідача, до якого ОСОБА_1 пред`явлено позов. 
З огляду на те, що корпоративні права ПП «Фрі Вест», а також майнові активи цього підприємства входять до складу спадщини, яка відкрилася після смерті його батька, вважає, що оскаржуваними рішеннями порушується його право на спадщину.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, 
а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом 
на апеляційне оскарження судового рішення, і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка 
не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку 
зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов'язок, і такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Водночас, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто 
й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи 
у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.
ЦПК України передбачено необхідність з`ясування апеляційним судом питання про те, чи вирішено оскаржуваним рішенням місцевого суду питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі 
у справі.
Якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання з огляду на наведене не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги.
Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися, апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 921/730/13-г/3 (провадження 
№ 12-6гс20).
Судом встановлено, що 19 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та 
ПП «Фрі Вест» укладений кредитний договір № 11270752000, відповідно до умов якого АКІБ «УкрСиббанк» надав ПП «Фрі Вест» кредит у сумі 
1 767 500,00 грн.
19 грудня 2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» укладений договір поруки № 166449, відповідно до пункту 1.1 якого ОСОБА_1 як поручитель зобов`язалася відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» за зобов`язаннями ПП «Фрі Вест», які виникли в останнього відповідно до кредитного договору від 19 грудня 2007 року № 11270752000.
ПП «Фрі Вест» у встановлений кредитним договором строк не приступило до погашення отриманого кредиту, ОСОБА_6 як поручитель ПП «Фрі Вест» виплатила АКІБ «УкрСиббанк» в рахунок погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2007 року 
№ 11270752000 грошові кошти в сумі 1 704 061,99 грн, що підтверджується банківськими виписками за особовим рахунком.
Відповідно до умов пункту 2.1 кредитного договору від 19 грудня 2007 року № 11270752000, пунктів 1.3, 2.4 договору поруки від 19 грудня 2007 року 
№ 166449, приписів статті 556 ЦК України ПП «Фрі Вест» зобов`язано сплатити ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1 704 061,99 грн, які вона виплатила АКІБ «УкрСиббанк» як поручитель за ПП «Фрі Вест».
Відповідно до частини третьої статті 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, 
а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.
ОСОБА_2 , звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, доказів того, що установчими документами ПП «Фрі Вест» встановлено обов`язок засновника відповідати за боргами підприємства не надав.
Встановивши, що суд першої інстанції не вирішував питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі, апеляційний суд повинен був своєю ухвалою закрити апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
Апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вказаних вимог закону не врахував, та дійшов передчасного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно із частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                                           І. А. Воробйова
 
                                                                                                                        Г. В. Коломієць
 
                                                                                                                        Р. А. Лідовець
 
Ю. В. Черняк