ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/477/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року 
у справі №280/477/20 
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишевська птахофабрика"  
до  Головного управління Держпраці у Запорізькій області     
про визнання протиправною та скасування постанови,- 

ВСТАНОВИВ:

"19" березня 2020 р.   Товариство з обмеженою відповідальністю "Куйбишевська птахофабрика" звернулось до суду з адміністративним позовом до   Головного управління Держпраці у Запорізькій області   в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗП3093/566/АВ/П/ТД-ФС від 19.12.2019. . 
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків контролюючого органу про порушення вимог законодавства про працю. Позивач зазначає, що з вказаними особами укладено цивільно-правові угоди про надання послуг, що не заборонено чинним законодавством. Вказані відносини, належним чином відображені в бухгалтерському та податкову обліках позивача. Підстав вважати, що вказані контрагенти позивача фактично були працівниками товариства не вбачається.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 р. у справі № 280/477/20 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишевська птахофабрика"  до  Головного управління Держпраці у Запорізькій області      про визнання протиправною та скасування постанови - задоволено. 
Судом встановлено, що за результатами проведеного інспекційного відвідування, посадовими особами Держпраці встановлено факт  допуску до роботи осіб, з якими не укладено трудових договорів належним чином. Наведене слугувало підставою для прийняття спірної постанови про накладення штрафу. Судом досліджено надану сторонами документацію та виявлено що з вказаними особами позивачем укладались цивільно-правові договори про виконання робіт. Вказані договори не містили ознак трудових відносин. Факт укладення договору його належного виконання підтверджено актами приймання виконаних робіт та платіжними дорученнями. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для винесення спірної постанови та накладення штрафу.
Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 р. у справі № 280/477/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не надав належної оцінки тому факту, що надані цивільно-правові договори на виконання робіт містять одноманітні характеристики робіт, переукладені по декілька разів на рік, відтак у даному випадку предметом договору є виконання саме трудових функціональних обов`язків птахівника, прибиральника службових приміщень, підсобного робітника, вантажника. Тому, вважає, що накладення штрафу за порушенням вимог КЗпП України є правомірним та обґрунтованим.
Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. 
До судового засідання не з`явились представники сторін. ГУ Держпраці в Запорізькій області до суду надіслано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.
З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез`явлення в судове засідання представників сторін  не перешкоджає розгляду скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, посадовими особами ГУ Держпраці у Запорізькій області здійснено захід державного нагляду у формі інспекційного відвідування позивача, предметом якого визначено: порядок оформлення трудових відносин.
В ході інспекційного відвідування в період з 17.10.2019 по 28.10.2019 за адресою здійснення господарської діяльності позивача було встановлено, що в проміжок часу з січня 2018 року по вересень 2019 року 29 фізичних осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , було допущено до роботи без укладання трудового договору, чим порушено вимоги частини 1 статті 21 та частин першої і третьої статті 24 КЗпП України.
За результатами виявлених порушень, 28.10.2019 ГУ Держпраці у Запорізькій області складено Акт інспекційного відвідування №ЗП3093/566/АВ.
31.10.2019 позивачем направлено заперечення (зауваження) на Акт інспекційного відвідування №ЗП3093/566/АВ.
06.11.2019 інспектором ОСОБА_30 виписано Припис про усунення виявлених порушень №ЗП3093/566/АВ/П, яким позивача зобов`язано  усунути порушення у термін до 06.01.2020.
За результатами адміністративного оскарження Припис залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.
19.12.2019 ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ЗП3093/566/АВ/П/ТД-ФС, якою застосовано до TOB «КУЙБИШЕВСЬКА ПТАХОФАБРИКА» штраф у розмірі 3 630 510 грн. за порушення останнім вимог частини 1 статті 21 та частин першої і третьої статті 24 КЗпП України.
Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до суду.
Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон України №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом  центральних  органів  виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених  законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного  середовища.
У відповідності до ч. 5 ст. 2 Закону України №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи (в тому числі, органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення), що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок № 295.
Відповідно до вимог Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, посадовими обов`язками яких передбачено контрольні повноваження. Державний нагляд здійснюють шляхом виїзної перевірки посадовими особами Держпраці та територіальних органів, посадовими обов`язками яких передбачено здійснення повноважень державного нагляду за додержанням законодавства про працю. Наявність згоди Держпраці для здійснення державного контролю та державного нагляду за додержанням законодавства про працю за зверненням фізичних та юридичних осіб Порядком № 295 не передбачена (лист Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці від 18.05.2017р. № 5716/4.1/4.2-ДП-17).
У відповідності до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Згідно з п.27 Порядку №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.
У відповідності до ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України  працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства.
Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відтак, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.
Цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється. Тобто, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.
Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
З матерілаів справи вбачається, що укладені між ТОВ “КУЙБИШЕВСЬКА ПТАХОФАБРИКА” та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_31 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , на виконання різного виду послуг.
При цьому, предметом кожного договору, укладеного позивачем із фізичними особами різного виду, різної тривалості, різної складності послуги, перелік яких визначався в п.1.1.Договору, та вказувався строк виконання робіт.
Так, зокрема, відповідно до п.1.1 Договору Замовник (ТОВ «КУЙБИШЕВСЬКА ПТАХОФАБРИКА») доручає, а Виконавець (фізичні особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_31 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ) зобов`язується на власний ризик виконати роботу. Зокрема, роботи щодо зачистки прибирання складу від бруду, підготовки складу до завезення матеріалів; механічної чистки ліній годування, ліній видалення посліду, перемичок між стойками батарей від залишків посліду; прибирання території; прополки; підготовки зерноскладу до зберігання зерна, зачистки, білування стін; заправки гербіцидом агрегатів для обробки зябу; посадки птиці до пташника; навантаження птиці; прививки птиці; посадки добового молодняка птиці; розсадки курчат по ярусах; поклейки ящиків; доставки тари із тарного складу; одержання нової тари до тарного складу; складання/вивантаження/навантаження добрива.
За результатами виконаних робіт (послуг) між Виконавцями та Замовником підписані акти приймання-передачі, які фіксують факт виконання робіт (відповідно до п. 8.1. Договору).
Виконавці не зараховані до ТОВ «КУЙБИШЕВСЬКА ПТАХОФАБРИКА».
До трудової книжки виконавців не вносились записи про роботу, оскільки договори є цивільно-правового характеру.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_31 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 виконуючи роботи за вищевказаними договорами, не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, про що зазначено і у Договорах, де зазначено, що Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, що діють на ТОВ «КУЙБИШЕВСЬКА ПТАХОФАБРИКА» (п. 1.2. Договору).
Виконавці самі організовували свою роботу і виконували її на власний ризик. Умови про режим робочого часу, в договорах не визначені.
Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.
Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.  
Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 08.05.2018р. №127/21595/16-ц.
Натомість, суд першої інстанції правильно зазначив, що укладені та виконані сторонами цивільно-правові договори не передбачають підпорядкування виконавця внутрішньому трудовому розпорядку; укладені договори не містять обов`язку виконавців бути присутніми на підприємстві у визначені робочі години, регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу.
Необхідність укладення цивільно-правових договорів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_31 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 обумовлюється відсутністю необхідності систематично виконувати роботу певного виду на підприємстві, необхідністю виконувати лише конкретні обсяги замовлень не систематично.
В Постанові №ЗП3093/566/АВ/П/ТД-ФС від 19.12.2019 відповідачем зазначено, що роботи, які виконавці здійснювали за Договорами цивільно-правового характеру підпадають під посадові обов`язки птахівника, прибиральника службових приміщень, підсобного робітника та вантажника.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з мотивами суду першої інстанції, який відхилив зазначене посилання відповідача посилаючись на те, що відповідно до штатного розкладу ТОВ «Куйбишевська птахофабрика» посадові обов`язки даних посад не співпадають з роботами, що виконувались особам за цивільно-правовими договорами, а крім того дані посади вже зайняті на підприємстві особами, які працевлаштовані в Товаристві та виконують обумовлені трудовим договором функції.
Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства стосовно трудових договорів та цивільно-правових угод, дослідивши первинні бухгалтерські документи і договори про надання послуг, суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_31 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 виступали саме виконавцями цивільно-правових відносин, оскільки виконували різну роботу (послуги), час надання яких обирали самостійно. Розмір винагороди за кожним договором залежав від обсягу роботи, який мали виконати вказані особи та не мав стабільного розміру.
Більш того, за змістом укладених цивільно-правових договорів ТОВ “КУЙБИШЕВСЬКА ПТАХОФАБРИКА” цікавило саме результат наданих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_31 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 послуг. Тому і винагорода за угодами залежала не від кількості затраченого часу, а саме від результату.
З доходів осіб, з якими були укладені Договори на виконання послуг, утримувався та був перерахований податок на прибуток фізичних осіб та військовий збір, а також нараховувалися та сплачувалися суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується відповідною довідкою. Зазначені обставини під час інспекційного відвідування не досліджувалися.
Згідно довідок, що містяться в матеріалах справи, позивачем перераховано у повному обсязі, єдиний соціальний внесок, суми податку на прибуток фізичних осіб та військовий збір з доходів виконавців.
Оплата за цивільно-правовими угодами проведена в повному обсязі, протилежного відповідачем не доведено.
Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
В свою чергу, відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Отже, наявність обставин, що вказують на відсутність спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є лише підставою розгляду питання компетентним судом для визнання правочину недійсним (тобто вказує на оспорюваність правочину).
У той же час, згідно зі  ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Так, укладені позивачем договори із вказаними особами у встановленому порядку недійсними - не визнані.
За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що у правовідносинах між позивачем та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_31 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 містяться ознаки характерні саме цивільно-правовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, встановлено визначений обсяг виконання робіт та її кінцевий результат, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  01 червня 2020 р. у справі № 280/477/20 - залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  01 червня 2020 р. у справі № 280/477/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко