П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
21 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/3344/19	

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О.
Місце та час укладення судового рішення «--:--»,  м. Миколаїв
Повний текст судового рішення складений 10.03.2020 р.

          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі   колегії суддів:
          головуючого судді Крусяна А.В.,
          суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від  10 березня 2020 року у справі за позовом    ОСОБА_1 до  Міністра освіти і науки України, Міністерства освіти і науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
           09.10.2019р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністра освіти і науки України, Міністерства освіти і науки України (надалі – МОН України) про визнання протиправною бездіяльність щодо повідомлення про результати перевірки його звернення на Урядову гарячу лінію від 01.09.2019р. за номером ІЛ-9646212 та суть прийнятого рішення в строк встановлений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»; зобов`язання Міністра освіти і науки України повідомити його про результати перевірки звернення на Урядову гарячу лінію від 01.09.2019р. за номером ІЛ-9646212»; визнання протиправною бездіяльність Міністра освіти і науки України щодо забезпечення поновлення його права на отримання дубліката диплома; зобов`язання Міністра освіти і науки України встановити порядок видачі дублікатів дипломів, які видавалися в Українській РСР.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.03.2020р. у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції при вирішені справи вимог законодавства, неповне з`ясування обставин справи, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
          Судом першої інстанції встановлено, що 01.09.2019р. позивач подав звернення на Урядову гарячу лінію, в якому просив Міністра освіти і науки України забезпечити його право на отримання дубліката диплома та встановити порядок видачі дублікатів документів про освіту, які видавалися до 1991 року в Українській РСР. /а.с.6/
          Листом Міністерства освіти і науки України від 06.11.2019р. №3/1876-19 повідомлено позивача, що питання  видачі закладами вищої освіти дублікатів дипломів про вищу освіту державного зразка врегульовано Порядком замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу юридичну освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06.06.2015 №249. Відповідно до зазначеного Порядку дублікати документів про вищу юридичну освіту виготовляються за формою (зразком), чинним на дату видачі дубліката. /а.с.23/
          Не погоджуючись з наслідками розгляду звернення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
          Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позову виходячи з наступного.
          Відповідно до ст.40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
          Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
          Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
          Згідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
          Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
          Водночас, матеріалами справи підтверджено, що Міністерством освіти і науки України були розглянуті неодноразові звернення ОСОБА_3 від 01.10.2019р. №ІЛ-9742440, від 01.10.2019р. №ІЛ-9742434, від 09.10.2019 № ІЛ-9772246, від 09.10.2019р. № ІЛ-9772299, від 13.10.2019р. № ІЛ-9784973, від 13.10.2019 № ІЛ-9784976, від 13.10.2019р. № ІЛ-9784984, від 24.09.2019р. № ІЛ-9719790, від 19.10.2019 № ІЛ-9804416, від 19.10.2019р. № ІЛ-9804420, від 19.10.2019р. № 9804411, від 19.10.2019 № ІЛ-9804408, та надіслано на його адресу лист від 30.10.2019р. №1/11-9517, яким позивача повідомлено про результати такого розгляду. /а.с.57/
          На звернення ОСОБА_3 від 01.09.2019р. №ІЛ-9646219 Міністерством освіти і науки України була надана відповідь листом від 06.11.2019р. №3/1876-19. /а.с.23/
          Міністерство освіти і науки України, зокрема, повідомило позивача про відсутність нормативно-правових актів, що встановлюють еквівалентність документів про здобуття вищої освіти виданих до 1991 року освітньо-кваліфікаційним (освітнім) рівням вищої освіти (бакалавр, спеціаліст, магістр). Водночас, відповідно до пункту 7 розділу І «Вища освіта» додатку №4 до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993р. №102, інститути народної освіти з 4-річним строком навчання віднесено до закладів вищої освіти, що надавали вищу освіту. Додатком 6 до наказу Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005р. №557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» передбачено, що фахівцям, які мають освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста або магістра (до введення в дію Закону України «Про освіту» - вищу освіту), ставка заробітної плати встановлюється на рівні 11 тарифного розряду.
          Зважаючи на викладене, а також враховуючи визначення понять «спеціаліст», «магістр» у Положенні про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1998 р. №65 (зі змінами), в Законі України «Про вищу освіту» від 17.01.2002р. №2984-ПІ (зі змінами), поняття «магістр» в Законі України «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 року № 1556-VII, вища освіта, здобута в педагогічному інституті до введення в дію Закону України «Про освіту» 1991 року, фактично відповідає вищій освіті освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста.
          У зв`язку з цим, а також враховуючи відсутність затвердженої нормативно-правовими актами форми документа про вищу освіту без зазначення освітнього ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня), Міністерство зазначило, що наразі, особам, які здобули вищу освіту до 1991 року в педагогічних інститутах з 4-річним терміном навчання видаються дублікати дипломів за формою (зразком) диплома спеціаліста.
          При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у листі від 30.10.2019 року №1/11-9517 відповідачем зазначено, що виготовлення, видача та облік документів про вищу освіту державного зразка та їх дублікатів здійснюється тільки відповідно до законодавства та повідомлено, що наразі дублікат диплома спеціаліста не може бути виданий лише особі, яка здобувала вищу освіту після встановлення на законодавчому рівні освітньо-кваліфікаційних рівнів бакалавра, спеціаліста, магістра, але не за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста.
          Тобто, якщо особа здобула вищу освіту після 1997 року та якій було видано диплом державного зразка бакалавра або магістра, такій особі не може бути виданий, у разі втрати оригіналу, дублікат диплома спеціаліста.
          Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у спірних правовідносинах щодо розгляду заяви ОСОБА_3 від 01.09.2019р. ІЛ-9646212 протиправної бездіяльності Міністерства освіти і науки України, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідачем розглянуто заяву позивача та про результати розгляду заяви повідомлено позивача у встановленому Законом порядку.
          Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги колегія суддів не вбачає.
          На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи вірно застосував норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.
          Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції   набирає законної сили з дати її прийняття та   може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.