Ухвала
Іменем  України 
 
08 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 760/30356/19
провадження № 61-4377ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати,
встановив:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого     2020 року, у відкритті провадження у справі відмовлено на підставі пункту                2 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки існує судове рішення у справі між тими ж сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, і цим рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У березні 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2020 року зазначену касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявникові строк для усунення її недоліків.
Вказаний строк було продовжено 24 квітня та 03 липня 2020 року ухвалами Верховного Суду.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17 березня 2020 року      ОСОБА_1 надіслав касаційну скаргу у новій редакції, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Свою вимогу заявник обґрунтовує неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, зокрема, зазначає, що до позовної заяви у справі № 760/30356/19 було долучено інші докази у порівнянні з тими, які він надавав раніше при зверненні до суду                    з позовами до відповідача, а також зазначив, що у попередніх позовних заявах ним не зазначалося про порушення відділом кадрів інструкції при прийнятті осіб             з інвалідністю на роботу, тому підстави цього позову є відмінними від попередніх.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
Необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 273 ЦПК України).
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши наявність рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 травня     2013 року у справі № 760/1152/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду містаКиєва від 14 серпня 2013 року, яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України.
ОСОБА_1  не довів, що позов у даній справі подано на підставі інших обставин та норм закону, а посилання на нові докази не можуть свідчити про нові підстави позову. 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, апо своїй суті зводиться до незгоди із ухваленими судовими рішеннями та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про відкриття апеляційного провадження            у справі.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалуСолом`янського районного суду міста Києва від                    07 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            С. О. Карпенко
 
                                                                                                            В. А. Стрільчук