У х в а л а  
 
09 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 2108/1024/2012
провадження № 61-2600 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,
 
В с т а н о в и в:
 
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від         03 травня 2012 року позов    ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, задоволено: визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 1,01 га, кадастровий номер 6522310100:07:027:0021 та земельну ділянку площею 2,91 га, кадастровий номер 6522310100:07:028:0001, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Голопристанської міської ради Голопристанського району Херсонської області.
 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задоволено: рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 травня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом; вирішено питання про розподіл судових витрат. Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складений         21 травня 2019 року.
 
03 лютого 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 16 травня         2019 року та залишити в силі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 травня 2012 року.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 лютого 2020 року, для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ,  від 15 січня 2020 року (далі - Закон). 
 
У пункті 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону  установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Таким чином, вирішення питання про відкриття касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід здійснювати, враховуючи вимоги ЦПК України в редакції до 08 лютого 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2020 року залишено без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 та надано строк для усунення недоліків до 17 березня 2020 року, але який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для надання до обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, доказів вартості спірного майна (ціни позову) та доказів оплати судового збору в установленому розмірі (з урахуванням ціни позову), а також належним чином оформленої за змістом касаційної скарги та її копій у відповідній кількості примірників для інших учасників справи.
 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня          2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 03 квітня  2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня          2020 року, а в подальшому відповідними рішеннями КМУ запроваджено та продовжено адаптивний карантин до 31 грудня 2020 року.
 
У пункті 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, яка діяла з 02 квітня 2020 року по 16 липня  2020 року включно) зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями, 185, 393 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
 
У пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, зазначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно допункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06 серпня 2020 року.
 
На виконання ухвали Верховного Суду від 13 лютого 2020 року, заявник ОСОБА_1 надіслала лише клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, тобто не виконала належним чином ухвалу суду від 13 лютого 2020 року у визначений судом та законом строк.
 
У зв`язку із цим, ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2020 року продовжено заявнику ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2020 року, до 07 жовтня 2020 року, але який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Копія ухвали Верховного Суду від 07 вересня 2020 року отримана заявником ОСОБА_1   06 жовтня 2020 року, що підтверджується відповідним зворотнім поштовим повідомленням.
 
На виконання вимог указаних вище ухвал, у встановлений судом строк, ОСОБА_1 надіслано матеріали на усунення недоліків, зокрема, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу у новій редакції.
 
Відповідно до клопотання  про поновлення строку на касаційне оскарження,  ОСОБА_1 , вказує на те, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції вона отримала 01 червня 2019 року, однак після цього заявник перебувала у пригніченому стані, а також вказувала, що з 2013 року вона перебуває на диспансерному обліку в невропатолога та у зв`язку із порушенням стану здоров`я була змушена звертатися за медичною допомогою 01 червня 2019 року, 14 вересня 2019 року, 18 листопада       2019 року та 27 грудня 2019 року. При цьому, також заявник вказує, що       25 листопада 2019 року вона отримала позов від ОСОБА_3 , а тому, незважаючи на скрутне фінансове становище, звернулася до суду із даною касаційною скаргою.
 
Однак, зазначені заявником підстави щодо поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтованими, оскільки наданими документами не підтверджується наявність непереборних причин, які не залежали від волі особи та об`єктивно унеможливлювали подання касаційної скарги у визначений законом строк або, зокрема, протягом тридцяти днів після отримання оскаржуваного рішення 01 червня 2019 року, тобто до 01 липня 2019 року, або у відповідний період часу після 01 липня 2019 року та до дня фактичного подання даної касаційної скарги 03 лютого 2020 року.
 
Враховуючи вищезазначене, належних доказів (документів) на підтвердження поважності причин пропуску строку на подання касаційної скарги ОСОБА_1 до клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не додано, що відповідно вказує на його необґрунтованість.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
 
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.                     
 
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
 
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.
       
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України,           № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
 
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. 
 
При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
 
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
 
З огляду на те, що ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на постанову Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року, яка отримана нею 01 червня 2019 року, лише 03 лютого 2020 року, та на виконання ухвали Верховного Суду від 13 лютого 2020 року та ухвали Верховного Суду від      07 серпня 2020 року, станом на 09 листопада 2020 року заявником не надано, зокрема, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження відповідного судового рішення, наведені ОСОБА_1 в її клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними та бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Таким чином, зазначені  ОСОБА_1 підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження постанови Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року не можуть бути визнані судом поважними, а тому в задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.
 
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
 
Положення аналогічного змісту містить також частина третя статті 393 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року).
 
Оскільки підстави, наведені ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року),
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко