ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 р. 	Справа № 440/1206/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Донець Л.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2020  (головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко) по справі № 440/1206/20
за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Полтавській області  
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
03.03.2020, Фізична особа- підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі - відповідач), в якому просить  про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18.02.2020 №0005615133.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі №440/1206/20  позов задоволено.
Визнано  протиправним та скасовано рішення  відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.02.2020 № 0005615133.
Відповідач, не погодившись з судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій  просить суд  апеляційної інстанції  скасувати судове рішенням, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне   врахування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної  скарги, рішення   суду першої інстанції вважає, що  апеляційна  скарга відповідача не підлягає    задоволенню,  з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  позивач має статусу фізичної особи-підприємця та з 06.09.2002 позивач знаходився на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області, Маріупольське управління, Північна ДПІ (Кіровський район м.Донецьк). З 11.12.2018 позивач знаходиться на обліку в Кременчуцькому управлінні ГУ ДПС у Полтавській області.
Відповідачем проведена камеральна перевірка 08.02.2020.
За результатами якої прийнято рішення від 18.02.2020 №0005615133 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до позивача  застосовано штраф у розмірі 3163,88 грн  (10% до 01.01.2015) за період з 12.02.2013 до 31.12.2014, штраф у розмірі 882,95 грн (20% з 01.01.2015) за період з 01.01.2015 до 04.01.2019 та нараховано пеню у розмірі 6413,68 грн (0,1 % суми недоїмки).
Суд першої інстанції під час  задоволення позову дійшов до висновку про те, що    оскаржуване рішення від 18.02.2020 № 0005615133  прийнято без дотримання вимог Закону України  «Про збір  та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», тому підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції  за таким.
У відповідності до п.1 ч.2 ст. 6,  ч.8 ст. 9, ст. 25,  Закону України «Про збір  та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
На підставі ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Згідно з п. 2 Закону України  "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення"  щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці", пункт 93 в редакції Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII вважати пунктом 94.
Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".
На виконання абзацу 3 пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону                    № 1669-VII розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року                                         № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України".
Тобто, факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу, стягнення і відповідальності за порушення Закону №2464-VI.
З урахуванням абзацу 3 пункту 9-3 (у подальшому пункт 9-4) розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті.
Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.03.2018 у справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18).
У відповідності до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що звільнення від відповідальності передбачено безпосередньо у Законі                 № 2464-VI та не потребує додаткового звернення, оскільки ця норма встановлює "незастосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій" та адресована насамперед до осіб, які наділені повноваженнями щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій.
Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.03.2018 у справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18).
За обставинами справи, оскаржуваним   рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.02.2020 №0005615133  охоплюється період  проведення антитерористичної операції  прийнято стосовно позивача,  який до 11.12.2018 перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області, Маріупольське управління, Північна ДПІ (Кіровський район м.Донецьк), та на обліку в органі доходів і зборів, що розташований в м.Донецьк (переліком віднесений до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція).
За цим, колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція, тобто за період з 14.04.2014 по 11.12.2018 (дата переходу позивача на облік до Кременчуцького управління                     ГУ ДПС у Полтавській області).
З огляду на відокремлений викладений вище  період з 14.04.2014 по 11.12.2018,  колегія суддів вважає необгрунтованими посилання  апеляційної скарги на те, що оскаржуваним рішенням зроблені нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасно сплачено єдиний внесок за період часу з 2012 року по ІІІ квартал 2018 року. 
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дотримався норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлгяає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.      
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 по справі                      № 440/1206/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.О. Донець 	
Судді	   	О.М. Мінаєва    Я.М. Макаренко