ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження 33/821/533/20 Справа № 712/6646/20	  	Головуючий по 1 інстанції Рябуха Ю.В.	
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП		Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 р.                                  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/6646/20 відносно  ОСОБА_1 , що надійшли з Соснівського районного суду м. Черкаси за апеляційною скаргою захисника Заволокіна О.О.,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,   

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 28.06.2020 о 05 год.25 хв. в м. Черкаси, по вул. Можайського, 34, керував автомобілем Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер» 6820 в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою місцевого суду, захисник Заволокін В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом порушено право на захист, оскільки розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. Вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, та місцевим судом безпідставно не допитано свідків у справі, а відеозапис є неналежним доказом.
Заслухавши думку апелянта - захисника Заволокіна О.О., який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані. 
Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку. 
Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі захисника, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 282227 від 28.06.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 28.06.2020 о 05 год.25 хв. в м. Черкаси, по вул. Можайського, 34, керував автомобілем Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу «Драгер» 6820 в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України (а.с. 1);
- даними тесту № 446 відповідно до якого - результат позитивний 0,73 ‰ ( а.с. 2);
- даними акту огляду на стан сп`яніння відповідно до якого ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» № 6820, результат тесту - 0,73‰ (а.с. 3);
- даними відеозапису з якого вбачається, що ОСОБА_1 в ході спілкування не заперечував факт керування ним транспортним засобом, та вказував, що напередодні вживав алкогольні напої. Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager», покази якого - 0,73 ‰.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.
Апелянт вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, однак вказані обставини нічим не підтверджені, та не узгоджуються з даними відеозапису, згідно якого останній не заперечував факт керування ним транспортним засобом, знаходився в автомобілі один на водійському сидінні.
Доводи апелянта про те, що працівниками поліції не було допитано ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є неприйнятними, оскільки вказані свідки зазанчені в акті огляду на стан сп`яніння, в якому останні своїм підписом засвідчили факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», покази якого - 0,73 ‰.
Крім того, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначено про те, що ОСОБА_1 згоден з результатами огляду, про що останній поставив свій особистий підпис.
Також, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості у разі його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими, пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я. 
Посилання апелянта на відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення підписів свідків, а також не зазначення в ньому про проведення відеофіксації за допомогою нагрудних камер поліцейського, в сукупності з іншими доказами у справі не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та не можуть слугувати підставою для скасування по суті законної постанови місцевого суду.
Згідно ч.1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, тобто виклик в судове засідання свідків є правом суду, а не обов`язком, у зв`язку з чим доводи апелянта про те, що місцевим судом не допитано свідків, є необґрунтованими.
Також вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки під час апеляційного розгляду приймав участь його захисник Заволокін О.О., при цьому сам ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про слухання справи, не виявив бажання з`явитися в судове засідання апеляційного суду, під час апеляційного розгляду було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 та його захисник Заволокін О.О. не брали участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки їх відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого місцевим судом рішення по суті щодо ОСОБА_1 ..
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, яка діяла на час розгляду справи місцевим судом, не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння.
Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який, запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП, виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який, доповнивши КК України ст. 286-1, криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак відбулася декриміналізація цих дій.
Однак, відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП, відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст. 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.
З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Заволокіна О.О. - залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка