ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9883/20 Справа № 216/5923/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Приватне акціонерне товариство «Криворізький міськмолокозвод №1»
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозвод №1» на заочне рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року, яке постановлено суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 17 червня 2020 року, -
В С Т А Н О В И В:
В вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозвод №1» (надалі - ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1») і просила стягнути у відшкодування моральної шкоди 187 785 грн., завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання нею виробничої травми. Висновком МСЕК від 07 серпня 2019 року позивачу первинно було встановлено 10% втрати професійної працездатності внаслідок виробничої травми.
Заочним рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року позов задоволено. 
Стягнуто з ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 187 785 грн. без утримання податку з доходів з фізичних та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 1877,85 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
На думку відповідача, судом першої інстанції не взято до уваги заяву ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1» про відкладення розгляду справи та допиту свідків, натомість суд розглянув справу по суті та постановив заочне рішення.
ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1» вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався в рішенні суду на те, що автомат для фасування та пакування сиру є джерелом підвищеної небезпеки.
Вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».
Крім того, звертає увагу на те, що обов`язок ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, відсутній, оскільки факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; зокрема, в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди.
Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та є завищеним.
У відзиві представника позивача на апеляційну скаргу ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1», зазначено, що рішення суду ухвалено з дотриманням процесуального та матеріального права, тому позивач просить рішення суду залишити без змін,а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву представника позивача на апеляційну скаргу відповідача, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач працювала з 12 жовтня 2018 року по 07 серпня 2019 року на посаді оператора розфасувально – пакувального автомата дільниці виготовлення сиру та сметани на ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1». 07 серпня 2019 року звільнена за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України (а.с. 23-24), 
Працюючі на посаді оператора розфасувально – пакувального автомата дільниці виготовлення сиру та сметани, 29 червня 2019 року, позивач знаходячись в головному виробничому корпусі на сметанно – сирній дільниці, внаслідок нещасного випадку отримала травму у вигляді: травматичної ампутації нігтьової фаланги ІІ пальця правої кисті руки (а.с. 16)
Відповідно до п. 5 Акту розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом від 05 липня 2019 року, причиною нещасного випадку є невиконання вимог «Інструкції з охорони праці для оператора розфасувально – пакувального автомату» та невиконання посадових обов`язків Посадової інструкції майстра (а.с. 16).
Згідно п. 8 Акту, особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є позивач ОСОБА_1 , яка під час виконання робіт не дотрималась правил охорони праці, а саме, не вимкнувши автомат від електромережі виконувала його миття, чим порушила п. 1.11.1 та п. 4.1 Інструкції з охорони праці №74 «Для оператора розфасувльно – пакувального автомату» та майстер сметанно – сирної дільниці – ОСОБА_2 , яка не створила на робочих місцях безпечні умови праці, не здійснила контроль за дотриманням оператором розфасувально – пакувального автомату ОСОБА_1 правил охорони праці, чим порушила п. 4.1 та п. 4.2 Посадової інструкції майстра дільниці (а.с. 17). 
Висновком МСЕК серії 12ААА №053837 від 07 серпня 2019 року позивачу первинно було встановлено 10% втрати професійної працездатності (а.с. 8 - 9). 
Суд, частково задовольняючи позов до ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1», виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання нею трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. 153 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.  
Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманою на виробництві травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнала порушення свого звичайного способу життя і вимушена витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.
Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції безпідставно послався в рішенні суду на те, що автомат для фасування та пакування сиру є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку,як вбачається з матеріалів справи, автомат для фасування та пакування сиру марки М6-АР2С, 1996 року випуску, завод виробник «Капсульний завод продовольчих товарів» є джерелом підвищеної небезпеки та належить відповідачу, так як відповідно до п.5 Акту розслідування нещасного випадку пов`язаний з виробництвом від 05 липня 2019 року вид події нещасного випадку є дія рухомих і таких, що обертаються, деталей обладнання, машин та механізмів.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги відповідача про те, що обов`язок ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, відсутній, оскільки факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; зокрема, в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки вони суперечать ст. 13 Закону України «Про охорону праці», згідно якого роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Крім того, відповідно до п. 8 Акту, особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є позивач ОСОБА_1 , яка під час виконання робіт не дотрималась правил охорони праці, а саме, не вимкнувши автомат від електромережі виконувала його миття, чим порушила п. 1.11.1 та п. 4.1 Інструкції з охорони праці №74 «Для оператора розфасувльно – пакувального автомату» та майстер сметанно – сирної дільниці – ОСОБА_2 , яка не створила на робочих місцях безпечні умови праці, не здійснила контроль за дотриманням оператором розфасувально – пакувального автомату ОСОБА_1 правил охорони праці, чим порушила п. 4.1 та п. 4.2 Посадової інструкції майстра дільниці.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги заяву ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1» про відкладення розгляду справи та допиту свідків, натомість суд розглянув справу по суті та постановив заочне рішення не заслуговують на увагу, оскільки якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. 
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1», що розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.
Згідно роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, характер отриманого професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.
На думку колегії суддів, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1» на користь позивача, суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведені роз`яснення, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, часткову її вину у настанні нещасного випадку, у зв`язку з чим завищив розмір стягнутої моральної шкоди.
За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманої позивачем травми при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили внаслідок нещасного випадку, відсоток втрати професійної працездатності, характер та тривалість отриманого ушкодження здоров`я, тяжкість вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках, вважає необхідним змінити рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1» на користь ОСОБА_1 зменшивши його з 187 785 грн. до 40 000 грн.
У зв`язку із зменшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає зменшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.
Згідно положення, закріпленого в п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. 
Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.
Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру судового збору, стягнутої з ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1» і зменшивши його з 1 877,85 гривень до 840,80 гривень.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна ПрАТ «Криворізький міськмолокозвод №1» підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду – зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозвод №1» - задовольнити частково.
Заочне рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозвод №1» на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 187 785 грн. до 40 000 (сорок тисяч) грн.
Заочне рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозвод №1» на користь держави судового збору з 1 877,85 гривень до 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 14 грудня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: