Справа № 145/919/19
Провадження № 22-ц/801/1684/2020
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кіосак Н. О.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року	Справа № 145/919/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О.В., Міхасішина І.В.,

за участю секретаря судового засідання – Богацької О. М.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 145/919/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 31 березня 2020 року, постановлене у складі судді Кіосак Н. О. в залі суду,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

 
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 вересня 2015 року відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дочки в сумі 1 000 грн щомісячно до повноліття дитини.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати аліментів станом на 01 травня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 45 354,83 грн, тому відповідно до вимог ст. 196 СК України відповідач зобов`язаний сплатити неустойку за прострочення сплати аліментів.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в період з 20 липня 2015 року по 31 травня 2019 року в сумі 102 958 грн 65 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

 
Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 31 березня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку   за прострочення сплати аліментів в період з 20 липня 2015 року по 31 травня 2019 року на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 вересня 2015 року по справі №145/1082/15-ц, в розмірі 102 958 гривень 65 копійок.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач має заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів, тому наявні правові підстави для стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі, який підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

 
У серпні 2020 року адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково , а саме у розмірі 14 000 грн.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року справу передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Ковальчук О.В., Міхасішин І.В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

02 вересня 2020 року ОСОБА_3 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 31 березня 2020 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 вересня 2020 року поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження у справі та надано позивачеві строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 вересня 2020 року справу призначено до розгляду на 08 жовтня 2020 року о 09:10 год. у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Аргументи учасників справи

 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно здійснив розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, що призвело до стягнення з відповідача значно більшої суми. 

Указує, що суд не врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16-ц.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 указує на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норму матеріального права, яка підлягала застосуванню.

Також указував на необґрунтованість мотивів, викладених в апеляційній скарзі заявника.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

 
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дочка ОСОБА_4 (а.с.11).

Рішенням Тиврівського районного суду від 09 вересня 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дочки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1000 грн щомісячно. 

Згідно з розрахунком заборгованості державного виконавця Вінницького РВ ДВС ГТУ юстиції, з 20 липня 2015 року по 01 травня 2019 року відповідач аліменти не сплачував, заборгованість склала 45 354,83 грн (а.с.15).

Позиція суду апеляційної інстанції

 
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16 зазначила, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %. Тобто, заборгованість за місяць ? кількість днів заборгованості ? 1 %.

Саме за такою формулою суд першої інстанції обрахував пеню із боргу по аліментах у цій справі.

Розрахунок відповідача, зазначений у апеляційній скарзі колегія суддів не приймає до уваги оскільки він суперечить змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16.

Отже, доводи відповідача про помилковий розрахунок пені судом першої інстанції є безпідставними.

Разом з тим, з наданого розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з 20 липня 2015 року по 31 травня 2019 року слідує, що за період з 20 липня 2015 року по 07 липня 2017 року (до набуття чинності нової редакції ст. 196 СК України) пеня розраховувалась за правилами, які діяли до прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», тобто без обмежень розміру пені 100% розміром заборгованості. За період з 08 липня 2017 року по 31 травня 2019 року розрахунок проведений з урахуванням обмежень встановлених новою редакцією ст. 196 СК України.

За період з 01 серпня 2015 року по 31 травня 2019 року судом першої інстанції обраховано неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 102 958 гривень 65 копійок.

На момент звернення позивача до суду першої інстанції чинною була редакція ст. 196 СК України, яка передбачає обмеження в сумі нарахування пені за прострочення сплати аліментів - не більше 100 відсотків заборгованості.

Тобто сума пені обмежується розміром заборгованості по аліментах.

Загальна сума заборгованості аліментів на час подання позову становила 45 354,83 грн (а.с. 15)

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, на період виникнення заборгованості з 20 липня 2015 року по 07 липня 2017 року розповсюджується дія нової редакції ст. 196 СК України.

Ураховуючи викладене колегія суддів вважає за можливе обмежити розмір неустойки до 100 відсотків заборгованості по аліментах, що становить 45 354,83 грн.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення Тирврівського районного суду Вінницької області від 31 березня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2015 року по 31 травня 2019 року зменшивши її розмір з 102 958,65 грн до 45 354,83 грн.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачка звільнена від сплати судового збору, однак за розгляд позовної заяви підлягало до сплати 1029,58 грн, за розгляд апеляційної скарги відповідач сплатив 1 152,60 грн судового збору.

При частковому задоволенні позову з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню половина сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги – 514,79 грн, а ОСОБА_3 слід компенсувати за рахунок держави половину судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги у розмірі 576,3 грн.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні, стягненню з відповідача на користь держави підлягає сума судового збору за подання позовної заяви у розмірі 514, 79 грн.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. 

Отже, ОСОБА_3 необхідно компенсувати 61,51 грн. судових витрат за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 31 березня 2020 року змінити, зменшивши розмір стягнутої неустойки до 45 354 гривень 83 копійок.

Компенсувати ОСОБА_3 61,51 грн. судових витрат за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. К. Медвецький

Судді: О.В. Ковальчук 

І.В. Міхасішин