П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3430/20	

Категорія: 106030000                                                                                                             
                                                                                                                        Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.
                                                                                                                                Час і місце ухвалення: м.Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                                  –  Ступакової І. Г.                       
при секретарі –  Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів,  поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області в якому просить:
визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №663 від 16.03.2020року «Про застосування дисциплінарних стягнень» в частині притягнення, інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Окнянського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції; 
визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №444 о/с від 02.04.2020року щодо звільнення зі служби в поліції інспектора сектору реагування патрульної поліції  інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Окнянського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби); 
поновити ОСОБА_1 на службі в органах Національної поліції України, на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Окнянського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції Одеській області;
стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що у діях (бездіяльності) позивача відсутній склад будь-якого дисциплінарного правопорушення, адже він не порушив службової дисципліни, а лише з незалежних від нього причин прибув на місце виклику із запізненням. При цьому, поводився етично з громадянами та колегами, не перешкоджав іншим поліцейським виконувати їх обов`язки, та відповідно не допустив дискредитації звання поліцейського, та своїми діями не призвів до приниження довіри суспільства до поліції. Також, позивач наголошує, що під час притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення службове розслідування не проводилося. На думку позивача, відсутність обвинувального вироку свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни). До того ж, реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не може бути пов`язана з порушенням кримінальної справи.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області  про визнання протиправним та скасування наказів,  поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та на порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що дисциплінарною комісією не досліджено пояснення та доводи ОСОБА_1 про те, що він не зміг виконати вчасно свої службові обов`язки за викликом, не доведено що позивач дискредитував авторитет поліції, як у службовому так і повсякденному житті, а його правовою поведінкою та культурою порушено довіру та повагу до органів поліції, отже службове розслідування проводилося не об`єктивно та упереджено. При цьому вказує, що звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Крім того зазначає, що судом першої інстанції не встановлено в чому саме виразилось порушення позивачем правил етичної поведінки.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.  
Судом першої інстанції встановлено, що 16.03.2020р. Головним управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №663 “Про застосування дисциплінарних стягнень”, згідно з пунктом 1 котрого, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.1, 2, 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VІІІ, п.п.1, 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, п.п.1, 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018р. №111, п.7 розділ IV Тимчасового положення про сектори реагування патрульної поліції відділів та відділень поліції ГУНП в Одеській області, Присяги поліцейського, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора СРПП №2 Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області, звільнено зі служби в поліції.
02.04.2020р. Головним управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №444 о/с, яким відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Окнянського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області звільнено зі служби в поліції з 03.04.2020р.
Не погодившись з Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №663 від 16.03.2020року «Про застосування дисциплінарних стягнень» в частині притягнення, інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Окнянського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, а також Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №444 о/с від 02.04.2020р., позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даною позовною заявою.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо правомірності, та обґрунтованості винесення Головним управлінням Національної поліції в Одеській області спірних наказів, оскільки встановлені під час проведення службового розслідування обставини є несумісними з вимогами, що пред`являються до професійних, моральних якостей поліцейського, та виключають можливість подальшого проходження служби в органах поліції. При цьому вказав, що оскільки судом не встановлено законодавчо передбачених підстав для визнання незаконним звільнення позивача, вимоги щодо поновлення ОСОБА_1 на службі в органах Національної поліції України, на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Окнянського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області; стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, також задоволенню не підлягають.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи  з наступного.  
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Законом України "Про національну поліцію"  визначені правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Частина 1  статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII  (далі - Закон №580-VIII): поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень  Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частини 1  статті 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Нормами частини другої  статті 19 Закону України "Про Національну поліцію", визначено підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Частиною першою статті 64 Закону визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.
Згідно пункту    6 частини 1  статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений  Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року N 3460-IV  (поширюється на поліцейських до набрання чинності  Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції"  на підставі  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VIII)
Відповідно до  статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції", службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу  Конституції  і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.
Відповідно до  статті 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції", дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Згідно  статті 5 вказаного Закону, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.
Відповідно до статті 7 Закону, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.
Згідно статті 12 Закону, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;    8) звільнення з органів внутрішніх справ.
Правила етичної поведінки поліцейського під час виконання службових обов`язків, затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 9 листопада 2016 року № 1179  (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 грудня 2016 року за № 1576/29706)
Пункт 1 розділу ІІ. Під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен:
- неухильно дотримуватися положень  Конституції  та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені  Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до  Конституції  та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;
- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;
- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;
- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;
- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Пунктом 3 вищезазначених правил передбачено, що поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком.
Порядок проведення службових розслідувань в органах національної поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення регулюється Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України прийнятим на підставі  Наказу Міністерства внутрішніх справ №893 від 07.11.2018р.
Пунктом 2 ч.1 розділу ІІ Порядку визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно ч. 1 розділу VI Оформлення матеріалів службового розслідування Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Частино 2 вищезазначеного розділу Порядку № 893 передбачено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження) (частина 3 розділу VI Порядку № 893)
В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог  Закону України  «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення. (частина 4 розділу VI Порядку № 893)
Із аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту та Порядку слідує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для призначення службового розслідування стала доповідна записка безпосереднього керівника позивача, в якій вказано, що 23.01.2020 року під час проведення перевірки несення служби нарядом ГРПП відповідальним від керівництва відділення поліції начальником СРПП №2 Окнянського ВП Подільського району ВП ГУНП в Одеській області був виявлений факт не реагування наряду ГРПП на повідомлення, ухилення ними від маршруту та некоректне спілкування з поліцейськими.
На виконання вимог статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого позивачем, наказом начальника ГУНП 11.02.2020 року № 349 призначене службове розслідування за фактом виявлення порушення службової дисципліни.
За результатами проведення службового розслідування, комісією ГУНП в Одеській області складено Висновок службового розслідування за фактом порушення 23.01.2020р. службової дисципліни окремими працівниками Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області, котрий затверджено начальником ГУНП в Одеській області генералом поліції третього рангу   Бехом О.  04.03.2020р., та у якому, серед іншого, зазначено, що за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч.ч.1, 2 ст.18, п.5 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.1, 2, 3 ст.1, ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VІІІ, п.п.1, 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, п.п.1, 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018р. №111, п.7 розділу IV Тимчасового положення про сектори реагування патрульної поліції відділів та відділень поліції ГУНП в Одеській області, затвердженого Наказом ГУНП в Одеській області від 17.02.2017р. №447, Присяги поліцейського, Дисциплінарна комісія вважала би старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора СРПП №2 Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області, звільнити зі служби в поліції.
Колегія суддів зазначає, що у висновку службового розслідування зазначені відомості, які підтверджені документально щодо обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування; конкретизовані положення законодавства, які порушено позивачем.
На підставі висновку, 16.03.2020р. Головним управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №663 “Про застосування дисциплінарних стягнень”, згідно з пунктом 1 котрого, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.1, 2, 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VІІІ, п.п.1, 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, п.п.1, 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018р. №111, п.7 розділ IV Тимчасового положення про сектори реагування патрульної поліції відділів та відділень поліції ГУНП в Одеській області, Присяги поліцейського, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора СРПП №2 Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області, звільнено зі служби в поліції.
02.04.2020р. Головним управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №444 о/с, яким відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Окнянського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області звільнено зі служби в поліції з 03.04.2020р.
Так, колегія суддів зазначає. що при встановленні факту дисциплінарного проступку підлягає встановленню/доведенню ряд факторів: - протиправності рішення, дії, бездіяльності особи; - вини особи; - наявності негативних (шкідливих) наслідків; причино-наслідкового зв`язку між протиправним діянням та порушенням дисципліни, невиконанням (неналежним виконання) покладених обов`язків. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно з`ясовувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки. Вони повинні вживати всіх розумних і доступних заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події. Будь-який недолік розслідування, що перешкоджає встановленню причин порушення, є загрозою недотримання цього стандарту.
Належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. Під порушенням присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Працівник національної поліції, керуючись вимогами Присяги, службового обов`язку, професійної честі та гідності, приймає на себе моральні обов`язки бути прикладом суворого та точного дотримання вимог закону та службової дисципліни.
Так, приймаючи присягу, ОСОБА_1 зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського, та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, невжиттям заходів щодо належного реагування на повідомлення про правопорушення, неетичної поведінки, перешкоджання іншим поліцейським виконувати їх обов`язки,дискредитували звання поліцейського.
При цьому при реалізації наказу відповідачем було враховано що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, самоусунення від належного виконання службових обов`язків, та не виконання вказівок керівництва підрозділу.
Крім того, згідно відповідної інформації стосовно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, за фактом перевищення ним своїх службових повноважень, застосування до громадянина ОСОБА_2 насильства, 03.01.2020р. внесені відомості до ЄРДР №62020150000000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Службовим розслідуванням не вирішувалось питання обґрунтованість    пред`явлення позивачу звинувачень.
Таким чином, видаючи спірні накази відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений законодавством, зокрема Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом Національної поліції України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань.
Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12 січня 2012 року у справі "Горовенки та Бугара проти України" (Заяви №№ 36146/05 та 42418/05) п. 38). 
Колегія суддів зазначає, що встановленні в ході службового розслідування  факти порушення службової дисципліни, недотримання позивачем принципів діяльності поліції та вчинення дій які можуть шкодити інтересам служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Зважаючи на викладене, відповідачем в повній мірі дотримано порядок та процедуру проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби у зв`язку із реалізацією такого стягнення. Вина позивача у порушенні службової дисципліни повністю доведена в ході службового розслідування.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що відповідачем, доведено порушення позивачем службової дисципліни, наслідком чого стало звільнення його зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію». При цьому, колегія суддів вважає, що дисциплінарне стягнення відповідає вчиненому позивачем дисциплінарного проступку, а отже суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Посилання апелянта, що звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, колегія суддів у даному випадку не приймає до уваги, оскільки  обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є винятковим правом органу, де особа проходить публічну службу в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, щодо якої має бути застосовано таке стягнення. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого.
Зазначення апелянтом про невідповідність описової та резолютивної частини наказу № 663 в частині порушених позивачем норм, не є підставою для скасування наказу, оскільки при проведенні службового розслідування так і під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції встановлено неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків, а неточності в оформленні наказу (описки) не є підставою для його  скасування.
Твердження апелянта про те, що він не зміг виконати вчасно свої службові обов`язки за викликом з об`єктивних причин, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки всім суперечливим поясненням позивача було надано належну оцінку як дисциплінарною комісією так і судом першої інстанції.
Згідно матеріалів службового розслідування, жодних пояснень з приводу ОСОБА_3  позивачем у ході службового розслідування не надавалося, а відтак посилання апелянта в цій частині є безпідставними.
Щодо відсутності пояснень громадянки ОСОБА_4 , то колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься рапорт старшого інспектора СКЗ Подільського ВП ГУНП в Одеській області Запорожець І. від 25.02.2020 року, яким начальнику Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області підполковнику ОСОБА_5 доведено до відома, що опитати громадянку ОСОБА_4 не є можливим, та викладено детально всі пояснення та докладено про вчинені дії щодо її опитування. Отже колегія суддів зазначає що посадовими особами було вчинено ряд дій, водночас з незалежних від них причин допитати громадянку ОСОБА_4 не було можливим.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року залишити без змін
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
                                                Повний текст постанови складено та підписано 19 листопада 2020 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова