УХВАЛА

08 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа №  903/74/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Малашенкової Т.М.
за участю секретаря судового засідання Шевчик О.Ю.,

представників учасників справи:
позивача - Волинської обласної спілки споживчих товариств    -Поддимай А.Б., адвокат (ордер від 08.12.2020 №96812),
відповідача - Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України    - не з`явився ,

розглянув касаційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств    ,
на рішення господарського суду Волинської області від 15.07.2020 (суддя Кравчук    А.М.) та 
постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 (головуючий    - суддя Філіпова Т.Л., судді: Бучинська Г.Б. і Василишин А.Р.) 

зі справи №    903/74/20
за позовом Волинської обласної спілки споживчих товариств     (далі - Спілка)
до Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України  (далі - територіальне відділення АМК)
про визнання недійсним та скасування рішення від 28.11.2019 №14.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Спілка звернулася до господарського суду Волинської області з позовом до територіального відділення АМК про визнання недійсним Рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 28.11.2019 №    14 у справі № 8-19 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК).   

Позовна заява мотивована неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду Волинської області від 15.07.2020, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.08.2020, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 

Судові рішення мотивовані тим, що територіальне відділення АМК прийняло Рішення АМК у межах наданих йому повноважень та з дотриманням приписів законодавства, а Спілкою в свою чергу не подано до суду доказів які б підтверджували наявність підстав для визнання недійсним Рішення АМК відповідно до статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі до Верховного Суду (з урахуванням заяви про усунення недоліків касаційної скарги) Спілка, посилаючись на неправильне тлумачення судами попередніх інстанцій статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та неврахування висновку щодо застосування норм Цивільного кодексу України та інших нормативних актів у подібних правовідносинах викладених у постанові Верховного Суду України від 24.10.2011 у справі №3-113гс11 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.05.2012 у справі №К9991/40323/11, просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 15.07.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.08.2020, та ухвалити нове рішення у справі №903/74/20 яким задовольнити позовні вимоги Спілки, визнати недійсним та скасувати Рішення АМК .

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Територіальним відділенням АМК під час ухвалення Рішення АМК неправильно застосовані приписи Методики визначення монопольного  (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку (далі - Методика), зокрема неправильно визначено споживачів, товари які споживаються, товарні межі ринку та частку Спілки на ринку товарів та послуг.
При ухваленні судових рішень суди попередніх інстанцій  помилково не взяли до уваги правову позицію, викладену в ухвалі  Вищого адміністративного суду України від 15.05.2012 у справі №К9991/40323/11 відповідно до якого договір найму (оренди) не може бути віднесений до договору про надання послуг.
Суд апеляційної інстанції застосував норми Закону України "Про захист економічної конкуренції" без врахування висновку щодо застосування норм Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах викладеного у постанові Верховного Суду України від 24.01.2011 у справі № 3-113гс11.
Судами залишено поза увагою те, що територіальним відділенням АМК при прийнятті Рішення АМК невірно визначено перелік товарів, щодо яких мало визначатися монопольне (домінуюче) становище, а також товарні межі ринку, що в свою чергу тягне за собою неправильність встановлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку.

Інші доводи учасників справи

Територіальним відділенням АМК  подано відзив на касаційну скаргу Спілки в якому останнє просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 15.07.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 без змін. Зокрема, територіальне відділення АМК зазначає, що визначення меж товарного ринку здійснюється органами Антимонопольного комітету України відповідно до Методики, яка передбачає здійснення Антимонопольним комітетом України певної дискреції (свободи розсуду) при формулюванні товарних меж ринку. Окрім того, територіальне відділення АМК зазначило, що: Спілкою не доведено, що вона зазнає конкуренції на відповідному товарному ринку; не спростовано висновків зроблених територіальним відділенням АМК про неправомірне спонукання підприємців до розірвання існуючих договорів з послуг охорони та укладення нових договорів з ПФ "Ягуар-Сервіс", що може призвести до надання переваг окремим суб`єктам господарювання, що негативно впливає  на конкуренцію серед суб`єктів господарювання.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням АМК визнано, що у 2018 році Спілка займала монопольне (домінуюче) становище на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринку в межах міста Луцька та прилеглої території (село Рованці Луцького району) із часткою 62,5%. Визнано дії Спілки зі встановлення для підприємців у договорах оренди торговельних місць на Центральному ринку від 01.01.2019 далі - Договір (и) оренди від 01.01.2019) зобов`язальних умов щодо безальтернативного укладення цивільно-правових угод на послуги зовнішньої охорони об`єктів підприємницької діяльності із конкретно визначеним суб`єктом охоронної діяльності (охоронним підприємством, яке здійснює охорону майна Волинської облспоживспілки), порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринку в межах міста Луцьк та прилеглої території (село Рованці Луцького району), шляхом встановлення таких умов реалізації товарів (послуг), які було б неможливо встановити за умов існування значної конкуренції на ринку. Накладено штраф в сумі 68 000,00 грн. 
Рішення АМК Спілка отримала 04.12.2019, що підтверджено супровідним листом від 02.12.2019 №26/1.34-1440.
Рішення АМК мотивоване, зокрема, такими фактичними даними:
- відповідачем по справі є Спілка споживчих товариств ;
- територіальним відділенням АМК розглянуто звернення голови громадської організації "Асоціація захисту прав малого та середнього бізнесу "Бізнес-Волинь" від 15.01.2019 щодо неправомірних дій відповідача на ринку комплексних послуг надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринку в межах міста Луцьк, яка надійшла від виконавчого комітету Луцької міської ради за належністю для розгляду питання порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
- об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках в межах міста Луцька та прилеглої території (село Рованці Луцького району);
- комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках складаються з надання (утримання, оренда) торговельних місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами та ринкових послуг, пов`язаних з реалізацією товарів (для прикладу: розруб м`яса, зважування на товарних вагах, зберігання продуктів у холодильниках, оренда холодильного та торговельного обладнання, прокат ваг і гир, фартухів і нарукавників; зберігання транспорту на території ринку; зберігання інвентарю в павільйонах, розміщення реклами та інше). При цьому отримання споживачами ринкових послуг, які пов`язані з реалізацією продовольчих і непродовольчих товарів на ринках, неможливе без отримання послуг з утримання (оренди) торговельних місць;
- у 2018 році комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках в місті Луцьк та селі Рованці Луцького району надавали 13 суб`єктів господарювання, обслуговуючи при цьому 16 ринків;
- при визначенні товарних меж ринків встановлено, що групою взаємозамінних товарів в розумінні пункту 5.1 Методики, а отже й товарними межами ринків є комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринках, зокрема надання торговельних місць на прилавках, торговельних місць (площ) у стаціонарних приміщеннях та на території ринків, а також супутніх ринкових послуг, пов`язаних з реалізацією товарів (розруб м`яса, прокат ваг та гир, фартухів, нарукавників, зберігання продуктів у холодильниках, зберігання речей у камері схову, оренда холодильного та торговельного обладнання тощо);
- комплексні послуги включають в себе послуги електропостачання, водопостачання та водовідведення, прибирання території, вивіз сміття, охорона приміщень тощо;
- товарів замінників у комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках немає;
- товаром та водночас товарними межами ринку, що досліджується, є комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках;
- відповідно до пункту 6.1 Методики територіальні (географічні) межі ринку певного товару (товарної групи) визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої, з точки зору споживача придбання товарів (товарної групи), що належать до групи взаємозамінних товарів (товарної групи), є неможливим або недоцільним;
- з точки зору споживачів комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках, отримувати такі послуги за межами м. Луцьк економічно недоцільно, оскільки для них велике значення має наявність значної кількості покупців товарів з достатньою купівельною спроможністю, які підтримують сталий попит на ці товари. За межами обласного центру такий попит є досить незначним;
- територіальними (географічними) межами досліджуваного ринку визначено межі міста Луцька та прилеглої території (зокрема село Рованці Луцького району);
- бар`єрами вступу на ринок нових учасників є адміністративні та економічні чинники, які полягають в необхідності отримання достатньої площі земельної ділянки (у власність, довгострокову оренду) під розташування ринку, дозволу органу місцевого самоврядування на створення ринку, а також додаткові капітальні вкладення, пов`язані з облаштуванням торговельних місць на ринку;
- розрахунок часток територіальним відділенням проведено на підставі інформації, наданої безпосередньо учасниками досліджуваного товарного ринку, зокрема щодо обсягу доходу, отриманого кожним суб`єктом господарювання від комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринку за 2018 рік;
- за результатами проведеного дослідження встановлено, що відповідно до частини другої статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі на ринках в межах міста Луцька та прилеглої території (село Рованці Луцького району) за результатами діяльності 2018 року монопольне (домінуюче) становище займала Спілка із часткою 62,5%. Впродовж І кварталу 2019 року ринок залишився зі сталою структурою;
- згідно із пунктом 6.2.4 договорів оренди торговельних місць, розташованих, на Центральному ринку, що укладались Волинською ОСС із підприємцями до 31.12.2018 (надалі - Договір (и) оренди від 31.12.2018), серед інших зобов`язань орендарів (підприємців) визначено забезпечення охорони власного майна, яке знаходиться на торговельному місці, що орендується, шляхом укладення цивільно-правового договору з охоронним підприємством;
- отже підприємці були зобов`язані, згідно з умовами Договорів оренди від 31.12.2018, задля забезпечення зовнішньої охорони майна, розміщеного у місцях торгівлі (металоконструкціях), укласти із будь-яким (на власний розсуд) ліцензованим на право надання охоронних послуг суб`єктом господарювання, договори про надання таких послуг;
- починаючи з серпня 2018 року ПФ "Ягуар-Сервіс" та Спілкою вчинялися дії щодо спонукання підприємців до розірвання договірних відносин із ПП "Охоронна фірма Захист і безпека" та укладення договорів на послуги охорони із ПФ "Ягуар-Сервіс", про що свідчать матеріали справи № 10-18 про порушення з боку останньої вимог законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтею 10 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді схилення до бойкоту суб`єкта господарювання;
- до матеріалів звернення заявник надав копію договору оренди від 01.01.2019 торговельного місця на 2019 рік , укладеного із підприємцем, що провадить торговельну діяльність на Центральному ринку. Зміни до пункту 6.2.4 цього договору оренди торговельних місць на Завокзальному ринку ВОССТ на 2019 рік не вносились;
- за результатами порівняльного аналізу змісту Договору оренди від 31.12.2018 та Договору оренди від 01.01.2019, укладеного з підприємцями Центрального ринку, встановлено, що зміни Спілкою внесені, зокрема до розділу 6 Права та обов`язки Орендаря;
- відповідно до пункту 6.2.4 Договору оренди від 01.01.2019 орендар (підприємець) зобов`язаний забезпечити охорону власного майна, яке знаходиться на торговельному місці, що орендується, шляхом укладення цивільно-правового договору з охоронним підприємством, яке здійснює охорону майна орендодавця на підставі договору Про надання послуг охорони;
- отже згідно з положеннями Договору оренди від 01.01.2019, на відміну від договору оренди від31.12.2018, підприємці позбавлені права вибору охоронної фірми, що здійснюватиме охорону їх власного майна, яке знаходиться на торговельних місцях. Після підписання договору оренди від 01.01.2019 підприємці будуть змушені припинити наявні договірні відносини із ПП "Охоронна фірма Захист і безпека" та укласти договори на послуги охорони із ПФ "Ягуар-Сервіс", як таким суб`єктом господарювання, що здійснює охорону належного Спілці нерухомого майна та інших товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на території Центрального ринку (відповідно до Договору від 01.08.2018 №01-02/18);
- підприємці після підписання Договору оренди від 01.01.2019 на виконання пункту 6.2.4 цього договору, змушені будуть розірвати діючі договори про надання послуг з охорони, укладені із ПП "Охоронна фірма Захист і безпека", та укласти натомість договори із ПФ "Ягуар-Сервіс". У разі невиконання зазначеного пункту Договору оренди від 01.01.2019, Спілка має право ініціювати розірвання договору, керуючись пунктом 8.4 (порушення умов договору, у випадку не усунення цих порушень протягом 10 календарних днів з моменту їх виявлення);
- внаслідок невиконання підприємцями умов Договору оренди від 01.01.2019, зокрема вимог пункту 6.2.4, для останніх існувала загроза втрати права власності на належне їм майно (МАФ), а відтак і права здійснювати торговельну діяльність на Центральному ринку в цілому;
- розірвання підприємцями договорів охорони із ПП "Охоронна фірма Захист і безпека" в односторонньому порядку може призвести до негативних для них фінансових наслідків у вигляді виплати у повному об`ємі понесених збитків, включаючи упущену вигоду, моральну шкоду та штрафних санкцій у подвійному розмірі вартості послуг;
- частина підприємців, на виконання пункту 6.2.4 Договорів оренди від 01.01.2019, уклали договори про надання послуг охорони із ПФ "Ягуар-Сервіс" (охоронне підприємство, яке здійснює охорону майна Спілки), за наявності чинних договорів про надання послуг охорони із ПП "Охоронна фірма Захист і безпека";
- Спілка на вимогу голови територіального відділення АМК від 17.04.2019 № 26/1.34-557 з питання щодо кількості переукладених на 2019 рік Договорів оренди від 01.01.2019 інформацію не надала. Натомість Спілкою у листі від 14.05.2019 № 144/1 повідомлено, що до Договорів оренди від 01.01.2019 із фізичними особами-підприємцями, які здійснюють торговельну діяльність на Центральному ринку (вул. Глушець, 1, м. Луцьк) були укладені додаткові угоди від 02.01.2019 (надалі додаткова угода), в яких пункт 6.2.4 викладено в наступній редакції: забезпечити охорону власного майна, яке знаходиться в торговельному місці, що орендується, шляхом укладення договору про надання охоронних послуг з підприємством, яке має ліцензію на надання таких послуг;
- водночас інформації щодо кількості укладених із підприємцями додаткових угод станом на дату підготовки інформації (14.05.2019) відповідачем не надано;
- на підтвердження зазначеної у листі від 14.05.2019 № 144/1 інформації Спілка надала копії окремих договорів оренди 2 та додаткових угод до цих договорів (4 екземпляри);
- аналізом наданих відповідачем копій документів встановлено, що підготовлені останнім бланки додаткових угод датовані 02.01.2019, не містять інформації про фактичну дату її підписання підприємцями;
- провівши опитування серед підприємців, дослідивши надані копії документів заявником встановлено, що додаткові угоди до Договорів оренди від 01.01.2019 Спілка підготувала після початку розгляду справи № 8-19. Безпосередньо підприємцям такі додаткові угоди почали пропонувати для підписання на початку квітня 2019 року. Заявник зазначив, що станом на 31.05.2019 не усі підприємці, які уклали основний договір оренди торговельного місця (договір оренди від 01.01.2019), мають додаткові угоди;
- заявник також звертає увагу, що інформація, надана Спілкою, про укладення із підприємцями додаткових угод (датованих 02.01.2019) не відповідає дійсності, з огляду на той факт, що у заяві повідомлялося про порушення прав підприємців станом на 15.01.2019. При наявності станом на 15.01.2019 додаткових угод до основного договору (договору оренди 2), як слідує із листа, підприємці не мали б підстав для звернення до громадської організації для захисту своїх порушених прав;
- як повідомляє заявник, станом на дату звернення до територіального відділення АМК (щонайменше до 15.01.2019) додаткових угод, датованих 02.01.2019, не існувало;
- на підтвердження наведеної вище інформації заявником надано територіальному відділенню АМК копії (5 примірників) додаткових угод, які були укладені підприємцями із Спілкою 02.04.2019;
- фізична особа - підприємець листом від 21.06.2019 б/н (від 24.06.2019 вх. № 53-01/807) повідомив територіальному відділенню АМК про те, що станом на дату підготовки відповіді додаткових угод до діючих Договорів оренди від 01.01.2019 (№ XXX від 01.01.2019 та № XXX від 01.01.2019) Спілкою з ним не укладалось. Фізична особа-підприємець ХХХХХ листом від 18.06.2019 б/н (вх. №20.06.2019 №53-01/797) надала територіальному відділенню копії договору оренди 2 та додаткової угоди. Слід зазначити, що Договір оренди від 01.01.2019 фактично підписано підприємцем ХХХХХ 10.01.2019 (засвідчено підписом та вказано дату підписання особисто підприємцем), а додаткова угода до основного договору - датована 02.01.2019 (особисто підприємцем не зазначено дату підписання);
- наведене, дає підстави вважати, що станом на 02.01.2019  додаткових угод до Договорів оренди від 01.01.2019 не існувало, що спростовує твердження відповідача;
- окремі Підприємці Центрального ринку 01.02.2019 звернулись  зі скаргами на незаконні дії Спілки, які полягають, зокрема і у встановленні Договорами оренди від 01.01.2019 вимог щодо укладення договорів про надання послуг охорони із чітко визначеним охоронним підприємством, прибули до Луцької міської ради, де відбулась зустріч із в.о. міського голови ОСОБА_1 . Інформацію щодо зазначеної зустрічі було висвітлено на сайті інформаційного агентства ВолиньРоst) за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1;
- штатним розписом ПФ "Ягуар-Сервіс" передбачено 7 посад охоронців (повний робочий час), 10 охоронців - 0,5 посадового окладу (або 5 штатних одиниць), охоронці 0,25 посадового окладу (або 1 штатна одиниця);
- у ПФ "Ягуар-Сервіс", зокрема у період з 01.01.2019 по 28.02.2019, був відсутній кадровий потенціал для забезпечення послуг охорони такої кількості об`єктів (Центральний та Завокзальний ринки в місті Луцьк. Центральний і Привокзальний ринки в місті Ковель). Залучення в процесі здійснення ліцензіатом охоронної діяльності працівників для здійснення охорони на підставі цивільно-правових угод забороняється;
- Спілка, маючи на меті залучити ПФ "Ягуар-Сервіс" до охорони не лише власних об`єктів та товарно-матеріальних цінностей, які розташовані на території Центрального ринку, але й до охорони належного підприємцям майна, фактично зобов`язала останніх умовами Договорів оренди від 01.01.2019 (пунктом 6.2.4) укладати договори про надання послуг охорони із підприємством, у якого відсутній для такого об`єму робіт (послуг) кадровий потенціал;
- ринок охоронних послуг, зокрема в місті Луцьк, є висококонкурентним та представлений значною кількістю учасників - ліцензіатів. Так згідно з інформацією Головного управління статистики у Волинській області (лист від 13.09.2018 № 03.3-04/67-18) за основним видом економічної діяльності 80.10 - діяльність приватних охоронних служб у Волинській області зареєстровані (діючі) 61 суб`єкт господарювання, в т. ч. - в м. Луцьк - 55 суб`єктів господарювання;
- такі дії Спілки, які полягають у визначенні єдиного конкретного суб`єкта охоронної діяльності, з яким підприємці повинні укласти цивільно-правові угоди на послуги охорони об`єктів підприємницької діяльності, на виконання зобов`язальних умов Договору оренди від 01.01.2019 (пункту 6.2.4), не зважаючи на наявність чинних договорів охорони із ПП "Охоронна фірма Захист і безпека", спричинили (могли спричинити) негативні наслідки, як для діяльності підприємців, так і до негативних фінансових наслідків для іншого суб`єкта господарювання, ліцензованого на право надання охоронних послуг - ПП "Охоронна фірма Захист і безпека";
- для ПП "Охоронна фірма Захист і безпека" негативні наслідки полягають у втраті фінансової вигоди (прибутків) за рахунок втрати існуючих споживачів охоронних послуг (зокрема, підприємців) та втрати конкурентних позицій на відповідному ринку в цілому;
- за інформацією, наданою ПП "Охоронна фірма Захист і безпека" у листі від 21.06.2019 №21, з початку 2019 року від проведення оплати за послуги охорони, що надаються останнім, відмовились 11 підприємців;
- у разі порушення (невиконання) підприємцем умов Договору оренди від 01.01.2019, зокрема пункту 6.2.4 щодо обов`язку укладення цивільно-правового договору на oxoрону майна, яке знаходиться на (в) орендованому торговельному місці, із охоронним підприємством, що здійснює охорону майна Спілки (тобто із ПФ "Ягуар-Сервіс"), Договір оренди від 01.01.2019 може бути достроково розірваний (на підставі пунктів 8.3 та 8.4), а орендар (підприємець) протягом 10 календарних днів після виявлення порушення умов договору зобов`язаний звільнити торговельне місце. У випадку не звільнення підприємцем торговельного місця у встановлений термін, у відповідності до пункту 3.2 Договору оренди від 01.01.2019 Спілка залишає за собою право самостійно демонтувати та вивезти малу архітектурну форму за межі ринку, або ж через 4 місяці після припинення договору - право власності на цю металоконструкцію переходить від підприємця до Спілки за ціною, що дорівнює сумі заборгованості та штрафних санкцій;
- таким чином, для підприємців, які уклали зі Спілкою Договір оренди від 01.01.2019, існувала загроза втрати права власності на малу архітектурну форму, проводити господарську (торговельну) діяльність на ринку та можливості отримання прибутків від її здійснення;
- у разі ініціювання підприємцем розірвання в односторонньому порядку діючого договору охорони, укладеного із ПП "Охоронна фірма Захист і безпека", він змушений буде в повному об`ємі відшкодувати цьому суб`єкту охоронної діяльності понесені збитки, до яких входить упущена вигода та матеріальна шкода, а також сплатити штрафні санкції у подвійному розмірі вартості послуг, як це передбачено пунктом 5.4 Договору охорони;
- дії Спілки, які полягали у безпідставній та неправомірній вимозі споживачам послуг (підприємцям) щодо укладення договорів про надання послуг охорони об`єктів торгівлі (МАФ) із конкретно визначеним суб`єктом господарювання, якому має передувати розірвання чинних договорів із діючим надавачем таких послуг, стали можливими через наявність монопольного (домінуючого) становища та ринкової влади, яка полягає у висуненні власних умов отримання комплексних послуг, що могло завдати шкоди інтересам споживачів (Підприємців), а також мати негативний вплив на конкуренцію на ринку охоронних послуг;
- ураховуючи вищезазначене, дії Спілки зі встановлення для підприємців у Договорах оренди від 01.01.2019 зобов`язальних умов щодо безальтернативного укладення цивільно-правових угод на послуги зовнішньої охорони об`єктів підприємницької діяльності із конкретно визначеним суб`єктом охоронної діяльності (охоронним підприємством, яке здійснює охорону майна Спілки), кваліфіковано територіальним відділенням як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках в межах міста  Луцьк та прилеглої території (село Рованці, Луцький район), шляхом встановлення таких умов реалізації товарів (послуг), які було б неможливо встановити за умови існування значної конкуренції на ринку;
- заперечення відповідача щодо не зайняття монопольного становища на ринку послуг з надання в оренду торговельних місць на ринках, не приймається відділенням, оскільки комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринках споживачів можуть отримати лише в межах суб`єктів господарювання, які мають статус ринку, інші суб`єкти господарювання, зокрема торгові центри, вказані відповідачем у запереченнях, не можуть надавати такі послуги, а отже не є учасниками досліджуваного ринку. Згідно пояснень відповідача його конкурентами є всі офіційні ринки в межах міста Луцька та ринки, які організовуються стихійно, а особливо - на прилеглій території біля Завокзального та Центрального ринків. Проте яким саме чином він зазнає значної конкуренції не зазначено. Територіальним відділенням встановлено, що інші ринки в межах міста Луцька (включно із селом Рованці Луцького району) не можуть складати значну конкуренцію відповідачу у зв`язку з незначною часткою на ринку (сукупна частка 12 суб`єктів складає 37,5%, частка відповідача 62,5%). Крім того стихійні ринки не підпадають під визначення "ринок";
- твердження Спілки про те, що висновки територіального відділення АМК про укладення додаткових угод до договорів оренди торговельних місць пізніше, ніж зазначено в додаткових угодах, ґрунтуються на припущеннях; обґрунтування невідповідності дати фактичного укладення додаткових угод листами ПП "Охоронна фірма Захист і безпека" та заявою голови правління ГО "Асоціація захисту прав малого та середнього бізнесу Бізнес-Волинь" безпідставні, спростовані матеріалами справи та не можуть бути взяті до уваги, з огляду на те, що надані зауваження не спростовують факт існування Договору оренди від 01.01.2019 в редакції Спілки;
- заперечення щодо неналежного оцінення кадрового потенціалу ОП "Ягуар-Сервіс" не береться до уваги, оскільки предметом справи не є порушення Спілкою законодавства про захист економічної конкуренції, що полягає у бездіяльності останньої в частині вивчення кадрового потенціалу суб`єкта охоронної діяльності - ПФ "Ягуар-Сервіс". Зобов`язальні вимоги Спілки щодо укладення підприємцями договорів про надання послуг охорони саме із цією охоронною фірмою могли мати негативні наслідки у вигляді збитків для підприємців (у випадку втрати, псування, знищення) товарно-матеріальних цінностей підприємців) та для ПФ "Ягуар-Сервіс" (настання випадків матеріальної відповідальності за збитки, завдані Підприємцям внаслідок неналежної охорони їхніх об`єктів);
- питання невідповідності дати, вказаної у формулярі додаткової угоди, фактичному її підписанню із підприємцями доведено матеріалами справи;
- створення ініціативної групи з числа підприємців не позбавляє будь-яку фізичну особу, в тому числі фізичну особу-підприємця, реалізовувати передбачене Законом України "Про громадські об`єднання" право бути членом тієї чи іншої громадської організації задля здійснення та захисту своїх прав, свобод та інтересів;
- позиція, викладена підприємцями у заяві 1 та заяві 2, ніяким чином не належить до предмета справи та не спростовує висновків територіального відділення про порушення Спілкою законодавства про захист економічної конкуренції;
- доказами, зібраними у справі, доведено, а зауваженнями і запереченнями відповідача не спростовано висновок територіального відділення АМК про те, що Спілка, займаючи у 2018 році монопольне становище на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках в межах міста Луцьк (включно із селом Рованці Луцького району) своїми діями, що полягали у встановленні для підприємців у Договорах оренди від 01.01.2019, датованих 01.01.2019, зобов`язальних умов щодо безальтернативного укладення цивільно-правових угод на послуги зовнішньої охорони об`єктів підприємницької діяльності із конкретно визначеним суб`єктом охоронної діяльності (охоронним підприємством, яке здійснює охорону майна Спілки), які могли призвести до ущемлення інтересів споживачів (підприємців) та іншого суб`єкта господарювання ПП "Охоронна фірма Захист і безпека" та були б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку, вчинила порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції";
- при визначенні розміру штрафу враховано таке: порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчинено вперше; вжиття заходів для припинення порушення; невизнання вчинення порушення.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Частина перша статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів":

- висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Господарський процесуальний кодекс України:

частина четверта статті 236:
- при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду;
частина друга статті 287: 
- підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу; 

частина третя статті 310:

- підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів; 

пункт 5 частини першої статті 296:

- суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.
Згідно з приписами статті 3 названого Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Як унормовано пунктом 11 частини першої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).
Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.
Монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він (суб`єкт господарювання) не доведе, що зазнає значної конкуренції.
Установлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта (суб`єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об`єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.
Обов`язок з доведення в суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі.
Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.
Господарські суди у розгляді цієї категорії справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку.
Методика встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб`єктів господарювання, груп суб`єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 910/6999/17, від 19.06.2018 у справі № 910/3047/17, від 11.06.2019 у справі  № 915/523/18, від 05.03.2020 у справі № 910/2921/19.
Норми чинного законодавства України не містять якогось вичерпного переліку можливих ринків товарів. У кожному випадку АМК, здійснюючи контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, проводить дослідження ринку та визначає межі товарного ринку. Тому, зокрема, не можуть братись до уваги посилання сторін спору на те, що той чи інший ринок товарів, вивчення якого проводиться органом Антимонопольного комітету України, не передбачений законом.
Спілка звертаючись з касаційною скаргою зазначила, що підставою такого оскарження є застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 24.10.2011 у справі №3-113гс11 та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.05.2012 у справі №К9991/40323/11, щодо правильного визначення товарних меж територіальним відділенням АМК.
Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.
При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.
Щодо визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правової позиції, викладеної у мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №305/1180/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 19.06.2018 у справі №922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі  №3007/11(абзац двадцятий), від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 28.04.2020 у справі  № 554/6777/17, від 16.09.2020 у справі №450/1726/16-ц, ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2020 у справі №    910/4450/19.
Крім того, Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин визначається за їхніми елементами, зокрема суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин) у конкретній справі.
У справі, що розглядається предметом спору є визнання недійсним та скасування рішення АМК, яким визнано, що Спілка у 2018 році займала монопольне (домінуюче) становище на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринку в межах міста Луцька та прилеглої території (село Рованці Луцького району) із часткою 62,5%. Визнано дії Спілки зі встановлення для підприємців у договорах оренди 2 від 01.01.2019 зобов`язальних умов щодо безальтернативного укладення цивільно-правових угод на послуги зовнішньої охорони об`єктів підприємницької діяльності із конкретно визначеним суб`єктом охоронної діяльності (охоронним підприємством, яке здійснює охорону майна Волинської облспоживспілки), порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринку в межах міста Луцьк та прилеглої території (село Рованці Луцького району), шляхом встановлення таких умов реалізації товарів (послуг), які було б неможливо встановити за умов існування значної конкуренції на ринку. Накладено штраф в сумі 68 000,00 грн. 
Натомість у справі №3-113гс11 на правові висновки Верховного Суду  України в якій посилався скаржник в обґрунтування підстави для подання касаційної скарги, предметами спору є, зокрема, звільнення та повернення торговельної площі на пішохідно-торговій зоні  між вулицями Карпенка-Карого та Кравчука у місті Луцьку, яку було отримано на підставі угоди про надання в користування торгових площ від 21.05.2008.
Тобто ці справи різняться, відповідно, і за суб`єктним складом сторін спірних правовідносин, і за складом учасників таких правовідносин, і за з`ясованою попередніми судовими інстанціями фактично-доказовою базою у справах (обставинами останніх та зібраними в них доказами), тобто за істотними правовими ознаками.
Тому правовідносини у справі №3-113гс11, з одного боку, і в справі №903/74/20- з іншого не є подібними, а доводи скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції відповідних висновків Верховного Суду України не знаходять підтвердження.
Водночас Суд не бере до уваги й посилання скаржника в обґрунтування своїх вимог про неврахування судами правової позиції викладеної в ухвалі  Вищого адміністративного суду України у справі № К/9991/40323/11, оскільки за змістом частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду, тоді як ухвала Вищого адміністративного суду України не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні цієї правової норми. Про що, в свою чергу, правильно зазначив і апеляційний господарський суд.
Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.
При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено), покладається на скаржника.
Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права норм права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційний господарський суд також зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.
Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.
У справі Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) "Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право,  як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. 
До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. 
Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. 
Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі "Steel and others v. The United Kingdom").
Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.
Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справах "Ейрі проти Ірландії", п.24, Series A № 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява № 38695/97, п.43, ECHR  2000-II).
У рішенні ЄСПЛ у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення від 02.03.1987 у справі "Monnel and Morris v. the United Kingdom", серія A, № 115, с. 22, п.56, а також рішення від 29.10.1996 у справі "Helmers v. Sweden", серія A, № 212-A, с.15, п.31).
Отже, право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем порядку доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі  № 910/4647/18).
За наведених обставин, згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Спілки на рішення господарського суду Волинської  області від 15.07.2020 та постанову       Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 у справі № 903/74/20.
У зв`язку з тим, що касаційне провадження зі справи закривається, судові витрати в даній справі з урахуванням вимог статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України розподілу не підлягають. Адже за змістом зазначених норм покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (причому закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження).  
Керуючись статтею 234, статтею 235, пунктом 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Волинської обласної спілки споживчих товариств     на рішення господарського суду Волинської  області від 15.07.2020 та постанову     Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 у справі № 903/74/20.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    І. Булгакова

Суддя                                                                                                                    Б. Львов

Суддя                                                                                                   Т.Малашенкова