ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 1.380.2019.002683
адміністративне провадження № К/9901/9138/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:                           судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Мартинюк Н.М., 

розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу                                 за позовом Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана П. Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, провадження у якій відкрито                           за касаційною скаргою Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана                П. Сагайдачного на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від               12 лютого 2020 року (суд у складі: головуючого судді-Бруновської Н.В., суддів: Макарика В.Я., Матковської З.М.) 

І. СУТЬ СПОРУ 
1.          У травні 2019 року Національна академія Сухопутних військ імені гетьмана             П. Сагайдачного (далі - позивач, Академія) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просила стягнути з відповідача витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти у розмірі 325 727 грн. 10 коп.
2.          Позовні вимоги обґрунтовано наявністю у відповідача обов`язку, згідно з вимогами частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відшкодувати витрати з його утримання у Академії внаслідок небажання продовжувати навчання відповідно до Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964. Добровільно відповідач не відшкодував вказані витрати, що зумовило звернення до суду.

II ОБСТАВИНИ СПРАВИ
3.          26 липня 2016 року наказом начальника Національної академії сухопутних війсь імені гетьмана П. Сагайдачного за №52-КС ОСОБА_1 зараховано на перший курс до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана П. Сагайдачного.
4.          Наказом начальника Національної академії сухопутних війсь імені гетьмана            П. Сагайдачного від 05 серпня 2016 року за №183 (по стройовій частині) відповідача зараховано до списків особового складу академії та на всі види забезпечення. 
5.          05 серпня 2016 року між Міністерством оборони України в особі начальника академії сухопутних військ імені гетьмана П. Сагайдачного Ткачуком П.П. та сержантом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. 
6.          Із змісту пункту 1 даного контракту видно, що відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів та добровільно  відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість.
7.          18 квітня 2019 року відповідач подав рапорт про відрахування з числа курсантів Національної академії сухопутних війсь імені гетьмана П. Сагайдачного, у зв`язку з небажанням продовжувати навчання та зобов`язався відшкодувати витрати на утримання у закладі вищої освіти. 
8.          Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана     П. Сагайдачного Збройних Сил України Ткачук П.П. від 18 квітня 2019 року №17-КС (по особовому складу) із сержантом ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).
9.          Наказом начальника Національної академії сухопутних війсь імені гетьмана          П. Сагайдачного Ткачук П.П. від 18 квітня 2018 року №101 (по стройовій частині) відповідача виключено із списків особового складу Національної академії, знято з усіх видів забезпечення та зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в академії в сумі 325 727,10 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 964 від 12 липня 2006 року «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утримання у вищих навчальних закладах».
10.          Відповідно до довідки-розрахунку Академії від 18 квітня 2019 року № 81 розмір  витрат, пов`язаних з утриманням в академії ОСОБА_1 становить - 3255727,10 грн. а саме:
- грошове забезпечення - 270647 грн. 41 коп.;
- продовольче забезпечення - 39902 грн. 88 коп.;
- медичне забезпечення - 218 грн.00 коп.;
- спожиті комунальні послуги та енергоносії - 14958 грн. 81 коп.
11.          Внаслідок не відшкодування відповідачем в добровільному порядку спірних витрат, Академія звернулась з позовом до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12.          Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено повністю.
12.1.          Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у розмірі 325727 (триста двадцять п`ять тисяч сімсот двадцять сім) грн. 10 коп.
13.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що на курсанті вищого навчального закладу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання лежить обов`язок відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому він проходив військову службу (навчання). Оскільки контракт достроково розірвано за ініціативою ОСОБА_1 через небажання продовжувати навчання, що зумовлює відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії.
14.          Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
14.1.          Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на момент розірвання контракту та відрахування ОСОБА_1 з навчання, п. 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачав відшкодування Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утримання у вищому навчальному закладі курсанта в разі відрахування його на підставі пп.»ж» п. 2 частини п`ятої статі 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу".
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕННЯ)
15.          Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, залишивши в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року.
16.          В касаційній скарзі вказано, що судом апеляційної інстанції було неправильно застосовано частину десяту статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо обов`язковості відшкодування витрат, пов`язаних з триманням у вищому військовому закладі, оскільки відносно курсанта застосовано підставу, яка застосовується щодо особи офіцерського складу.
17.          Відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду подано не було.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
18.          Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
19.          Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
20.          Статтею 3 Закону України від 6 грудня 1991 року N1934-XII «Про Збройні Сили України» (далі - Закон N1934-XII; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій. 
21.          Згідно з частиною першою статті 15 Закону N1934-XII фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
22.          Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року N 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон N 2232-XII; в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
23.          Відповідно до частини першої статті 25 Закону N 2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
24.          Частиною десятою статті 25 Закону N 2232-XII передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
25.          Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року N 964 (далі - Постанова N964).
26.          Пунктом 3 Порядку №964 передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: 
грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; 
перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; 
оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. 
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки,  Держспецтрансслужбою.
27.          Відповідно до пункту 4 Порядку №964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
28.          Згідно з пунктом 8 Порядку №964 сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.
29.          Пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затверджений наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року N 419/831/240/605/537/219/534 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 липня 2007 р. за N 863/14130; далі - Порядок N 863/14130) передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: 
грошове забезпечення; 
продовольче забезпечення; 
речове забезпечення; 
медичне забезпечення; 
перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; 
оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. 
30.          Згідно з пунктом 2.1.1 Порядку N 863/14130 витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. 

Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. 

Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
31.          Відповідно до п.п. 2.1.2, 2.1.4, 2.1.6 Порядку N 863/14130 витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.

Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
32.          08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року N460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон             N460-IX).
33.          Частиною третьою статті 3 КАС України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
34.          Враховуючи дату подання касаційної скарги та вказані процесуальні норми, касаційний розгляд справи здійснюється в порядку, що діє на момент розгляду справи судом касаційної інстанції.
35.          Відповідно до ухвали Верховного Суду від 07 квітня 2020 року касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме - відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
36.          Частинами першою - третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4 - 7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
37.          Предметом спору у справі, що розглядається є відшкодування Академії витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому військовому закладі.
38.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів Академії у зв`язку із розірванням контракту через небажання продовжувати навчання та звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» (систематичне невиконання умов контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону N1934-XII.
39.          Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вказав про наявність обов`язку у відповідача здійснити спірне відшкодування.
40.          Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що підставою для відшкодування витрат, пов`язаних із навчанням у навчальному закладі є дострокове припинення контракту із курсантом та особами офіцерського складу лише за відповідними підпунктами пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону N1934-XII. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин в редакції вказаної правової норми не було включено підпункт «ж», який застосований до відповідача, тому відсутні правові підстави для здійснення спірного відшкодування.
41.          Верховний Суд не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.
42.          На момент виникнення спірних правовідносин (18 квітня 2019 року - прийняття наказу про відрахування ОСОБА_1 ) частина десята статті 25 Закону N1934-XII діяла у наступні й редакції: курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. 

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
43.          З вищенаведеного вбачається, що дана правова норма розповсюджується на дві категорії осіб - на курсантів, які достроково розривають контракт, та на осіб офіцерського складу, які звільняються протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу. Обов`язок щодо відшкодування витрат за навчання саме у курсантів в разі дострокового розірвання контракту не залежить від пункту за яким особу було звільнено з військової служби. 
44.          Враховуючи, що ОСОБА_1 не закінчив навчання у академії та подав рапорт про виключення у зв`язку із небажання продовжувати навчання, згідно з вимогами частини десятої статті 25 Закону N1934-XII, він зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії Сухопутних військ імені гетьмана П. Сагайдачного
45.          Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
46.          З огляду на те, що суд апеляційної інстанції помилково скасував законне рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року, залишивши в силі рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року.

V. СУДОВІ ВИТРАТИ
47.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана                           П. Сагайдачного задовольнити.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року скасувати.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                           О.В. Калашнікова

                                                                                          М.В. Білак

                                                                                          Н.М. Мартинюк