ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 

09 грудня 2020 року      
м. Харків

Справа № 628/1245/20      
Провадження № 22-ц/818/5023/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:
заявник: ОСОБА_1 ,
заінтересована особа: Куп`янський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Куп`янський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту батьківства, за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 серпня 2020 року, ухвалене суддею Коваленко О.А., -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Куп`янський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

В обгрунтування заяви зазначає, що у 2004 році вона познайомилась з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким згодом стала проживати разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , а потім за адресою: АДРЕСА_2 . Шлюб вони не укладали і в 2012 році розійшлись. За час спільного проживання у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей, але в актовому записі про народження він не вказаний, актовий запис був зроблений на підставі ст. 135 СК України. У серпні 2014 року ОСОБА_2 під час проходження служби на сході України помер. На даний час, виникла необхідність встановити факт батьківства ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для отримання дітьми пільг, пов`язаних із проходженням ОСОБА_2 служби на сході України.

Просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що батьком дітей є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 серпня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на порушення судом норма матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі посилається на ті ж самі обставини, що викладені нею у заяві.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що останньою не надано належних та допустимих доказів, які б із достовірністю підтверджували походження дітей заявниці від померлого ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що  ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

Зміна прізвища заяника з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

Як вбачається із копій свідоцтв про народження, батьками ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_7  є ОСОБА_7  та ОСОБА_8 , тобто запис про батька дитини вчинено згідно заяви його матері.

Відповідно до дополового лікарського патронажу вагітної ОСОБА_8 датованих 01 грудня 2009 року та 28 грудня 2006 року її чоловіком зазначений ОСОБА_2 .

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 31 липня 2020 року № 00027251658 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 помер, місце смерті: Україна, Донецька область, м. Харцизьк, м. Іловайськ, в зоні дії АТО, про що 02 липня 2015 року видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що вона з  ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей, але в актовому записі про народження він не вказаний, актовий запис був зроблений на підставі ст. 135 СК України. У серпні 2014 року ОСОБА_2 під час проходження служби на сході України помер. З метою отримання дітьми пільг, пов`язаних із проходженням ОСОБА_2 служби на сході України просить встановити факт батьківства ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.
Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Так, частиною 1 ст.135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обгрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які пояснили, що вважають ОСОБА_2 батьком по відношенню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Також, судом першої інстанції були досліджені копії фотографій, на яких зображені різні люди, зокрема зі слів представника заявниці - ОСОБА_2 .

При цьому суд першої інстанції відповідно до наведених норм цивільного процесуального права відхилив ці докази, правильно зазначивши, що відомості, які містяться у фото, та покази не є беззаперечними та достатніми для висновку про походження дітей заявниці від померлого ОСОБА_2 .

Пояснень свідків являють собою суб`єктивну оцінку особистих стосунків заявниці з померлим. Сам факт підтримання заявницею з померлим особистих стосунків не може бути покладений в основу визначення біологічного походження дитини від нього, а із наданих заявницею фотознімків неможливо дійти висновку щодо біологічного походження дітей від померлого та вони ніяким чином не підтверджують факт проживання заявника з померлим однією родиною.

Будь-яких інших доказів позивачем не надано та матеріали справи їх не містять.

Згідно роз`яснень, які містяться у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року по справі №478/690/18 висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Суд враховує, що у світлі обставин цієї справи на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом належного, допустимого достовірного точного встановлення батьківства.

Заяви ОСОБА_1 про їх відповідні з ОСОБА_2 стосунки не є достатнім доказом біологічного походження дітей від нього. Окрім того, не встановлено, що померлий під час життя визнавав своє батьківство щодо дітей заявниці. Таким чином у справі відсутні достатні та належні докази про його батьківство.

Клопотання про призначення у справі судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суду ОСОБА_1 не заявлялось.

Заявником не доведено, що зразки біологічних матеріалів померлого у лікарні за місцем смерті не збереглися, що він не має родичів першого ступеня споріднення, що унеможливлювало б проведення генетичної експертизи.

Крім того, звертаючись до суду, метою встановлення факту батьківства ОСОБА_1 вказала отримання її дітьми пільг як таких, батько яких проходив службу у АТО. При цьому, заінтересованою особою у своїй заяві ОСОБА_1 визначила Куп`янський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Частино 4 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заявники та заінтересовані особи – специфічні суб`єкти окремого провадження і відповідно до ч.3 ст.42 ЦПК України вони мають статус осіб, які беруть участь у справі.

Заінтересованими особами є особи, які беруть участь у справі, та мають у ній юридичну заінтересованість.

Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. До участі в розгляді справ окремого провадження слід притягувати всіх заінтересованих осіб, але вони можуть вступати у процес із власної ініціативи.

З огляду на зазначену ОСОБА_1 мету встановлення факту батьківства зацікавленою особою у справі є орган соціального захисту населення відповідної державної адміністрації.

Разом з тим, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання про залучення до розгляду у справі заінтересованої особи на стадії апеляційного розгляду справи відповідно до чинного цивільно-процесуального законодавства.

Проте, заявник не позбавлений права звернутись до суду із заявою, зазначивши всіх заінтересованих осіб, на чиї права та обов`язки може вплинути встановлення факту в межах якої просити про призначення експертизи, тощо.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято обгрунтоване рішення щодо відсутності підстав для задоволення заяви.

Висновки суду першої інстанції належним чином вмотивовані, відповідають встановленим судом обставинам справи, які ґрунтуються на наявних у справі доказах, та наведеним нормам матеріального права, і доводами скарги не спростовані.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 серпня 2020 року – залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                        Н.П. Пилипчук

Судді –                                                               С.С. Кругова 

                                                                        О.Ю. Тичкова