Справа  №362/4494/20                                       Головуючий в суді І інстанції - Ковбель М.М.
Провадження  №33/824/4580/2020                                                      Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
16 листопада 2020 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та її представника Ковальчука О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 -
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за те, що він 23.07.2020 року приблизно о 23 год. 00 хв. за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, чинив моральний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2020 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №208896 від 04 серпня 2020 року було складено по заяві його дружини написаної на наступний день з її слів. Тоді, як 23.07.2020 року патрульні поліції, які приїздили до них на виклик зафіксували ситуацію на бодікамеру та в подальшому склали протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №208897 від 08.08.2020 року на ОСОБА_2 , за результатами розгляду якого, її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. На думку апелянта, його дружина ОСОБА_2 надала завідомо неправдиві докази та саме вона вчиняла по відношенню до нього психологічне насильство шляхом словесних образ та погроз, залякуванням, яким навмисно спричиняється його емоційна невпевненість, а також економічне насильство яке виражається в умисному позбавленні його житла та пошкодженні його особистих речей.
 
ОСОБА_2 було подано заперечення, в яких вона просила відмовити в задоволенні в задоволенні апеляційної скарги.
Обґрунтовуючи свої доводи зазначає, що зазначені апелянтом обставини не відповідають дійсності та є перекрученим намаганням винуватця протиправних дій уникнути відповідальності за скоєне. Внаслідок вчинення сімейного насильства апелянтом 23.07.2020 року, вона разом з чотирма доньками була вимушена переїхати до Притулку для осіб, які постраждали від домашнього насильства, де знаходилась до 31.07.2020 року. До ОСОБА_1 було застосовано припис. Під час їх перебування в притулку він без погодження вивіз з будинку меблі, побутову техніку, інструменти, будівельні матеріали. Фактично під час всього подружнього життя з апелянтом вона та діти постійно страждали він фізичного, психологічного і морального тиску на неї і дітей протягом тривалого часу.
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку ОСОБА_2 та її представника Ковальчук О.Д., які вважали доводи апеляційної скарги необґрунтованими, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Правовими приписами ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення
Як вбачається з п.14 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП вину не визнав та зазначив, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.
Однак, такі пояснення ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції сприймає критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та вважає таку позицію обраною лінією захисту особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №208896 від 04.08.2020 вбачається, що ОСОБА_1 23.07.2020 року приблизно о 23 год. 00 хв. за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, чинив моральний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої (а.с.2).
З протоколу прийняття заяви від ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення від 24.07.2020 року (а.с.4) вбачається, що 23.07.2020 року приблизно о 23 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , за її місцем проживання чоловік ОСОБА_1 вчинив відносно заявниці психологічний тиск, виражався нецензурною лайкою, та пригнічував емоційний стан.
Вказані обставини ОСОБА_2 підтвердила також при наданні пояснень працівникам поліції (а.с.5) та в суді апеляційної інстанції.  
Як вбачається із довідки виданої КУ «Притулок для осіб які постраждали від домашнього насильства та насильства за ознакою статі» №7 від 07.08.2020 року, ОСОБА_2 разом з доньками з 24.07.2020 року по 31.07.2020 року перебувала в притулку у зв`язку з вчиненням відносно неї домашнього насильства з боку чоловіка та на підставі направлення від «Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» Васильківської районної державної адміністрації. 
Крім того, з довідки Пункту невідкладної медичної допомоги КНП ВРР «Васильківський РЦПМСД» (а.с.6) вбачається, що 24.07.2020 року о 01 год. 40 хв. було здійснено виїзд бригади НМД за місцем проживання ОСОБА_2 та під час її огляду встановлено діагноз - неускладнений гіпертонічний криз.
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.173-2 КУпАП є обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовано обставини справи, є голослівними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи. 
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу дотримані у повній мірі. 
Доказів на спростування висновків районного суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.
Із огляду на вищезазначене, постанова районного суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року щодо  ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                  В.О.  Габрієль