Ухвала    
21 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 361/3397/20
провадження № 61-17992ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., 
Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом та просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_1 , стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 3 000 грн на утримання кожної дитини щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 
від 08 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18 жовтня 2003 року у виконавчому комітеті Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 33 - розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто з 29 травня 2020 року по 
ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь матері дітей ОСОБА_2 .
Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніхто з батьків не звернеться до суду із позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину - ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти стягуються за вирахуванням тієї суми, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
В решті позовних вимог відмовлено.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2020 року в частині визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача скасовано.
Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 
3 400 грн, по 1 700 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи 
з 29 травня 2020 року і до досягнення повноліття.
В решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
У грудні 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 
надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року, у якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції та специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених
у цій же статті ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про розірвання шлюбу.
Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною в силу положень процесуального закону, які відповідають критеріям юридичної визначеності та передбачуваності.
У касаційній скарзі заявником не наведено обґрунтованих аргументів
на підтвердження наявності випадків, передбачених підпунктами а-г
пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема не вказано
про винятковість цієї справи для заявника або її значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Наведені ОСОБА_1 в касаційній скарзі доводи, що зводяться
до необхідності встановлення обставин справи, не підтверджують виключних обставин, які могли б свідчити про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    С. Ф. Хопта
 
       Є. В. Синельников
 
       В. В. Шипович