ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" жовтня 2020 р.                                    Справа№ 910/450/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Куксова В.В. 
          Тищенко А.І. 

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 21.10.2020 року у справі №910/450/20 (в матеріалах справи).
     
Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ново-Водолажський масложировий комбінат"
на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020, повний текст якого складено 01.07.2020
у справі №910/450/20 (суддя Підченко Ю.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ново-Водолажський масложировий комбінат"
до Антимонопольного комітету України 
про визнання недійсним та скасування рішення.

В С Т А Н О В И В :
У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ново-Водолажський масло-жировий комбінат" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 20.11.2019 за №82-р/тк "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" по справі №3.4-42/2016 (далі - Рішення №82-р/тк), відповідно до якого визнано дії позивача порушенням законодавства, передбаченим ст.15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді поширення інформації, що вводить в оману та накладено штраф у розмірі 250    000,00 грн.  
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим як нормативно, так і документально. Зокрема позивач вказує на те, що не має жодного відношення до продукції, яка була придбана паном Септою І.М. 19.07.2016 у магазині "Копійка", а також іншої продукції з написом "Оцет столовий" із використанням торгової марки ТМ "Жирнов", а навпаки - позивач став жертвою виробників контрафактної продукції та неможливості вжиття дієвих заходів правоохоронною системою України щодо запобігання злочинним проявам на ринку харчових продуктів. При цьому позивач зауважує, що ним при виробництві власної продукції використовуються власні технічні умови - ТУ У 15.8-32339338-002-2009 (із Зміною №001:2013) "Оцет з кислоти оцтової синтетичної харчової" замість використання ДСТУ 2450:2006 "Оцти й з харчової сировини. Загальні технічні умови" та висновки Комітету щодо необхідності застосування до продукції позивача вказаного ДСТУ є необґрунтованими. Також позивач зауважив, що при розгляді справи відповідачем застосовано процедури, які не передбачені чинним законодавством, а також наголосив на тому, що наданий ним висновок експертного товарознавчого дослідження №21161 від 08.11.2019 підтверджує обставини щодо введення, або не введення в оману споживачів щодо продукції, яка стосується предмету спору.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 у справі №910/450/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Приймаючи вказане судове рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено обґрунтованості підстав на які він посилається заявляючи позовні вимоги, а також дійшов висновку, що рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 82-р/тк "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" прийняте відповідно до вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90299.   
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 по справі №910/450/20 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.     Крім того, скаржником  заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження,         яке мотивоване тим, що копію повного тексту оскаржуваного судового рішення отримано лише 06.07.20.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, прийняте з неповним з`ясуванням та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального та матеріального права. Крім того, скаржник стверджує, що висновки суду першої інстанції про те, що ним було допущено дії, які визначено законом як недобросовісна конкуренція, є хибним. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020, справу №910/450/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ново-Водолажський масложировий комбінат"         на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020     у справі №910/450/20, а також розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ново-Водолажський масложировий комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 у справі №910/450/20 призначено на 16.09.2020.
28.08.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці 16.09.2020, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/3145/20 від 16.09.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/450/20.
Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №910/450/20, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 16.09.2020 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Дикунська С.Я., Тищенко А.І.             
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ново-Водолажський масложировий комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 у справі №910/450/20     прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Дикунська С.Я., Тищенко А.І., а також розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ново-Водолажський масложировий комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 у справі №910/450/20 призначено на 21.10.2020 о 14:10 год.
У зв`язку з перебуванням судді Дикунської С.Я., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці з 19.10.2020 - 23.10.2020, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/3883/20 від 19.10.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/450/20.
Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №910/450/20, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 19.10.2020 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Куксов В.В., Тищенко А.І.             
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ново-Водолажський масложировий комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 у справі №910/450/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Тищенко А.І., Куксов В.В., а також розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ново-Водолажський масложировий комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 у справі №910/450/20 ухвалено здійснювати у раніше призначеному судовому засіданні     21.10.2020 о 14:10 год.
В судовому засіданні, яке відбулося 21.10.2020, представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Представник відповідача у даному судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги та підтримав доводи викладенні у відзиві.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду першої інстанції, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 20.11.2019 за №82-р/тк "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" по справі № 3.4-42/2016 визнано дії позивача порушенням, які полягали в повідомленні до 2019 року невизначеному колу осіб на споживчих етикетках продукту «Оцет з кислоти оцтової синтетичної харчової» неправдивих відомостей щодо назви продукту (твердження «Оцет»), який містив у складі кислоту оцтову синтетичну харчову, внаслідок обраного способу викладення, та могли вплинути на наміри цих осіб щодо придбання товарів цього суб`єкта господарювання, порушенням законодавства, передбаченим статтею 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, а також накладено штраф у розмірі 250 000,00 грн.  
Причиною виникнення даного судового спору стало питання наявності або відсутності підстав для визнання недійсним та скасування рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 20.11.2019 за №82-р/тк "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" по справі № 3.4-42/2016 (далі-Рішення №82-р/тк).
У відповідності до положень ст.59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до    Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Відповідно до ст.15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб`єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб`єкта господарювання.
Інформацією, що вводить в оману, є, зокрема, відомості, які:
містять неповні, неточні або неправдиві дані про походження товару, виробника, продавця, спосіб виготовлення, джерела та спосіб придбання, реалізації, кількість, споживчі властивості, якість, комплектність, придатність до застосування, характеристики, особливості реалізації товарів, робіт, послуг, ціну і знижки на них, а також про істотні умови договору;
містять неповні, неточні або неправдиві дані про фінансовий стан чи господарську діяльність суб`єкта господарювання;
приписують повноваження та права, яких не мають, або відносини, в яких не перебувають;
містять посилання на обсяги виробництва, придбання, продажу чи поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, яких фактично не було на день поширення інформації.
          Таким чином, для кваліфікації дій позивача за ст.15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", і відповідно накладення штрафу, передбаченого ст.21 цього Закону, має бути доведено, що ним поширюється інформація, яка вводить в оману і те, що такі дії є актом недобросовісної поведінки.   
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в оскаржуваному Рішенні №82-р/тк вказав на те, що у назві продукту «Оцет з кислоти оцтової синтетичної харчової» об`єднано поняття оцту та продукту, що не є оцтом, оскільки такий продукт виготовляється з кислоти оцтової синтетичної харчової. Слово «Оцет» не може бути складовою частиною назви продукту, який за своєю природою є замінником оцту, як би він не називався. Оцет та продукт, виготовлений із синтетичної оцтової кислоти харчової, - це різні продукти і пропонування до реалізації другого з них з використанням назви першого може ввести споживачів в оману під час вибору ними харчового продукту відповідно до своїх потреб та надати позивачу неправомірні переваги в конкуренції порівняно з учасниками ринку, маркування продуктів яких не вводить в оману споживачів. 
Крім того, відповідач за результатами опитування споживачів та інших учасників ринку виробництва та/або реалізації оцтових продуктів в Рішенні №82-р/тк дійшов висновків, що позначення на етикетці продукту «Оцет з кислоти оцтової синтетичної харчової» виробництва позивача, внаслідок обраного способу викладення, містить неправдиву інформацію щодо назви та споживчих властивостей цього продукту, що може призвести до унеможливлення визначення покупцем справжнього призначення продукту та придбання продукту, що не є оцтом (замінника оцту), будучи впевненим, що придбано оцет. Вказане, за висновками відповідача, є поширенням інформації, що вводить в оману невизначене коло осіб.    
При цьому, в Рішенні №82-р/тк зазначено, що у рамках даної справи розглядалося питання щодо притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, а не за порушення у сфері стандартизації (п.99 цього рішення).  
Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення.
Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів.
Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.
У відповідності до ст.43 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" та п.23 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90299 (далі - Правил) для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, техніки, ремесла тощо, розпорядженням органів Комітету, яким підвідомча справа, може бути призначена експертиза. 
При цьому, спеціальним законодавством у сфері захисту економічної конкуренції не визначено вимог, яким має відповідати опитування споживачів.
В той же час, у відповідності до інформаційного листа Антимонопольного комітету України "Про проведення досліджень ринків" №60/01 від 25.04.2012,  для проведення дослідження ринку можуть бути використані такі джерела інформації: дані вибіркових обстежень і опитувань населення або інших покупців (фізичних та юридичних осіб) про ситуацію на ринку - сукупність відповідей респондентів на певне коло питань, зокрема, щодо думки покупців про асортимент і якість товарів, оцінки намірів та мотивів поведінки покупців, їх уподобань, побажань і вимог до споживчих якостей товарів та їх взаємозамінності, характеристики використання товару (отримуються самостійно або замовляються у відповідних суб`єктів, які спеціалізуються на проведенні соціологічних досліджень).
Викладене свідчить, що вказаним інформаційним листом передбачено, що відповідні територіальні органи Антимонопольного комітету України проводять опитування населення або інших покупців (фізичних та юридичних осіб) про ситуацію на ринку самостійно або замовляють у відповідних суб`єктів, які спеціалізуються на проведенні соціологічних досліджень. Оскільки        суб`єкти на проведення соціологічних досліджень мають бути спеціалізованими, то і працівники територіальних відділень Антимонопольного комітету України мають теж володіти спеціальними знаннями і навичками, мати відповідну освіту, перебувати в штаті установи, та права і обов`язки їх мають бути закріплені у відповідній посадовій інструкції.
Проте, матеріали справи не містять та учасниками справи не надано доказів того, що опитування проводилося на замовлення відповідача у відповідних суб`єктів, які спеціалізуються на проведенні соціологічних досліджень, а також того, що опитування проводилося працівниками територіальних відділень Антимонопольного комітету України, які мають спеціальні знання і навичками, мають відповідну освіту, перебувають в штаті установи, та права і обов`язки їх закріплені у відповідній посадовій інструкції. 
Водночас, з анкет опитування не можливо встановити осіб, яким надавалися зразки для огляду (відсутні паспортні дані осіб, час опитування, тощо), а також відсутні докази неупередженості та не заінтересованості зазначених осіб у результатах опитування. Крім того, запитання в анкетах містять занадто довгі фрази, деякі містять двозначну конструкцію та специфічну лексику (спеціальну термінологію), яка потребує спеціальних знань. Тобто, не відповідають ключовим методологіним основам проведення опитування. 
Що стосується ставлення опитаних відповідачем інших учасників ринку виробництва та/або реалізації оцтових продуктів, колегія суддів також вважає, що данні результати опитування не можуть використовуватись, як належний та допустимий доказ наявності у діях позивача порушення, передбаченого ст. 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, оскільки вказані у Рішенні №82-р/тк опитані учасники вказаного ринку фактично являються конкурентами позивача та відповідно можуть бути упередженими та заінтересованими у даному випадку.  
Крім того, відповідач в Рішенні №82-р/тк зазначив, що дії позивача у вигляді поширення на етикетках продукту інформації «оцет» у словосполученні «Оцет з кислоти оцтової синтетичної харчової», в той час, як ця продукція не є оцтом з харчової сировини, ставлять його в більш вигідне становище у конкуренції та надають йому переваги серед інших суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність з виробництва оцтів. Водночас, питання конкуренції між позивачем та іншими виробниками подібної продукції не було предметом дослідження шляхом порівняльного аналізу продукції, яка впускається як позивачем, так і конкурентами, а також нормативних документів, згідно яких випускає продукція останніх на предмет їх подібності, аналогічності чи ідентичності.  
А відтак, колегія суддів зазначає, що зазначені твердження, наведені відповідачем у Рішенні    №82-р/тк не можуть вважатися з`ясованими та доведеними в повному обсязі.
Таким чином, відповідач, спираючись на проведене анкетування та ставлення інших учасників вказаного вище ринку, а також візуальне сприйняття назви виробленої позивачем продукції, без допомоги експерта або відповідної спеціалізованої установи, в самовільному порядку зробив висновок, що поширення на етикетках продукту інформації «оцет» у словосполученні «Оцет з кислоти оцтової синтетичної харчової» може ввести в оману споживачів і на основі даних припущень притягнув позивача до відповідальності.
При цьому, в матеріалах справи наявний висновок експертного товарознавчого дослідження № 21161 від 08.11.2019, що був складений експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, у якому експерт встановив, що маркування на наданих для дослідження зразках чотирьох ксерокопії етикеток з назвою харчового продукту "ОЦЕТ З КИСЛОТИ ОЦТОВОЇ СИНТЕТИЧНОЇ ХАРЧОВОЇ" не вводить споживачів в оману, оскільки має повну назву, яка містить інформацію щодо синтетичного походження продукту, що відповідає вимогам нормативно-технічного документу "ТУ У 15.8-32339338-002-2009 ОЦЕТ З КИСЛОТИ ОЦТОВОЇ СИНТЕТИЧНОЇ ХАРЧОВОЇ ТЕХНІЧНІ УМОВИ" із зміною № 001:2013", та за законодавчим регулюванням обігу харчових продуктів, відповідає вимогам Законів України №771/97-ВР від 23.12.1997 "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" із змінами та доповненнями, 2639-VIII від 06.12.2018 "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів", № 3161-IV від І грудня 2005 року "Про захист прав споживачів" (із змінами та доповненнями) та №1315-УІІІ від 05.06.2014 "Про стандартизацію" (із змінами та доповненнями). 
Крім того, експерт за результатами проведення вказаного дослідження дійшов висновку про те, що маркування на зразках наданих для дослідження копій чотирьох етикеток з назвою харчового продукту "ОЦЕТ З КИСЛОТИ ОЦТОВОЇ СИНТЕТИЧНОЇ ХАРЧОВОЇ" не вводить споживачів в оману, у назві продукту міститься інформацію щодо синтетичного його походження, що відповідає вимогам нормативно-технічного документу "ТУ У 15.8-32339338] 002-2009 ОЦЕТ З КИСЛОТИ ОЦТОВОЇ СИНТЕТИЧНОЇ ХАРЧОВОЇ ТЕХНІЧНІ УМОВИ" із зміною № 001:2013" та вимогам Законів України, що регулюють обіг харчових продуктів в Україні.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку зазначений експертний висновок, порівняно з анкетуванням та ставленням інших учасників вказаного вище ринку, є належним та допустимим доказом на спростування тверджень відповідача щодо поширенням позивачем інформації, що вводить в оману невизначене коло осіб. 
До того ж, колегія суддів враховує, що вказана вище назва продукції позивача не містить однозначного повідомлення споживачам про те, що даний продукт є саме оцтом із харчової сировини, а навпаки чітко вказує на синтетичне її походження. Крім того, на вказаній продукції розміщено перелік усіх інгредієнтів, які були використані в процесі виробництва останнього та дає можливість дізнатися щодо синтетичного його походження. Тобто, в своїх висновках відповідач значно зменшує інтелектуальні здібності українських споживачів, стверджуючи, що споживач купуючи вказану продукцію, насправді вважає, що купує оцет з харчової сировини.
Враховуючи викладене, колегія суддів оцінивши докази, які покладені в основу Рішення №82-р/тк, прийнятого відповідачем, визнає їх неналежними, такими, що не в повному обсязі доводять обставини справи щодо встановлення факту введення позивачем в оману споживачів, у вигляді поширення інформації на споживчих етикетках назви продукту, а отже й настання зазначених в ст.15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" наслідків у зв`язку зі здійсненням відповідних дій цього суб`єкта господарювання.  
Викладене свідчить про не доведеність відповідачем складу правопорушення позивача, а тому відсутні підстави до притягнення його до відповідальності, передбаченої ст.21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" шляхом накладення штрафу. Приймаючи Рішення №82-р/тк відповідач неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, не довів обстави, які мають значення для справи і які визнав встановленими, що відповідно до ст.59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є підставою для визнання недійсним (скасування) такого рішення. 
З огляду на викладене, оскаржуване судове рішення  внаслідок неповного з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, також підлягає скасуванню. 
Крім того, оскільки в оскаржуваному судовому рішенні та у Рішенні №82-р/тк надавалась оцінка суперечності  словосполучення на споживчих етикетках продукції позивача нормам ДСТУ, хоча, як зазначено в Рішенні №82-р/тк, у рамках даної справи розглядалося питання щодо притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, а не за порушення у сфері стандартизації (п.99 цього рішення), колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.   
Відповідно до листа Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродсноживслужба) № 60-1-4-2-14/4658 від 29.06.2016 року, адресованого Антимонопольному комітету України, окрім ДСТУ 2450:2006 «Оцти з харчової сировини. Загальні технічні умови» та стандарту Мінагрополітики СОУ 15.87-37-411:2006 «Замінники оцту. Одержані з оцтової кислоти. Технічні умови»), оператори можуть використовувати міждержавні стандарти ГОСТ 6968-76 «Кислота уксусная лесохимическая. Технические условия». ГОСТ 18270-72 «Кислота уксусная особой чистоты. Технические условия». ГОСТ 19814-74 «Кислота уксусная синтетическая и регенерированная. Технические условия», а також власні технічні умови, якими, серед іншого, також встановлюються вимоги до маркування продукції.
Крім того, Міністерство аграрної політики та продовольства України у своєму листі №37-20-10/10099 від 01.07.2016 року зазначає, що національний стандарт на виробництво оцту, виготовленого шляхом розбавлення водою синтетичної оцтової кислоти, відсутній, підприємства такий оцет виробляють згідно ТУ. 
Як свідчать матеріали справи, ТУ У 15.8-32339338-002-2009 (із Зміною № 001:2013) носить назву «Оцет з кислоти оцтової синтетичної харчової». Вказаний ТУ із Зміною погоджено Головним управлінням Держсанепідслужби в Харківській області та перевірено ДП «Харківстандартметрологія».  
Тобто, позивач маркуючи свою продукцію словосполученням «Оцет з кислоти оцтової синтетичної харчової» не порушує нормативного документа - ТУ У 15.8-32339338-002- 2009 (із Зміною № 001:2013) «Оцет з кислоти оцтової синтетичної харчової». 
Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище фактів та положення ст.ст.73, 76-79, 86 ГПК України, колегія суддів визнає позовні вимоги обґрунтованими та    такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
              Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано. 
Доводи, наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.  
Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.   
На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 277, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
                                           П О С Т А Н О В И В :
                 1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ново-Водолажський масложировий комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 у справі №910/450/20  задовольнити. 
                 2.Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 у справі №910/450/20 скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог. 
3.Визнати недійсним та скасувати рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 20.11.2019 за №82-р/тк у справі №3.4-42/2016 «Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу». 
4.Стягнути з Антимонопольного комітету України (03035, м.Київ, вул. Митрополита Василя Липінського, 45; код ЄДРПОУ 00032767) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ново-Водолажський масложировий комбінат" (63202, Харківська обл., сит Нова Водолага, вул. Пушкіна, 49; код ЄДРПОУ 32339338) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2     102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні нуль копійок) та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3     153,00 грн (три тисячі сто п`ятдесят три гривні нуль копійок).
5.Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.      
6.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи          №910/450/20.              
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту. 
          Повний текст судового рішення складено 26.10.2020.
 
Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                В.В. Куксов

                                                                                А.І. Тищенко