КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 758/5955/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9512/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Гребенюк В.В. 
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
08 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого  - Немировської О.В. 
                  суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.
                  при секретарі - Шепель К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року, 
 
встановив:
у травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив: 
- визнати протиправними та скасувати розпорядження Подільської районної в м. Києві адміністрації № 368 від 29 травня 2017 року та №413 від 09 червня 2017 року;
- визнати недійсним ордер, виданий ОСОБА_2 на зайняття службового жилого приміщення - кімнати площею 21, 3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Подільської районної в м. Києві адміністрації №162 від 08 листопада 2017 року про передачу у власність в порядку приватизації 47/100 частин квартири АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 08 листопада 2017 року, видане ОСОБА_2 ;
- визнати за ним право користування кімнатою площею 19, 1 кв.м. та кухнею площею 9,2 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .
Також позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що ТОВ «Езон», яке не є учасником даної справи, вчиняються дії, спрямовані на купівлю квартир у даному будинку, що може призвести до відчуження майна, про право користування яким заявляє позивач, що призведе до утруднення виконання можливого рішення суду.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року у задоволенні заяви було відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви, посилаючись на порушення норм процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Подільської РДА В м.Києві - Мельник Ю.Є. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення 
ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 , представника Подільської РДА в м. Києві - Мельник Ю.Є., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний спосіб призведе до утруднення виконання рішення суду. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.
У своїй апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що відчуження квартири призведе до неможливості захисту його житлових прав,. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та  не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даною заявою ОСОБА_1 посилався на те, що він разом зі своєю сім`єю проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Зазначав, що йому відомо про те, що товариством «Езон» вчиняються дії, спрямовані на викуп квартир у вказаному будинку, частина спірної квартири вже перебуває у його власності, а частина квартири, щодо якої позивач оскаржує дії Подільської РДА в м.Києві, належить ОСОБА_2 , що свідчить про необхідність накладення арешту з метою подальшого виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.
В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги були заявлені ОСОБА_1   з приводу частини квартири, яка була передана у власність третій особі ОСОБА_2 та в якій проживає позивач. Поряд з цим, з інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 53/100 частини квартири з 12 вересня 2013 року належали ОСОБА_4 , яка відчужила їх на користь ТОВ «Езон» 17 березня 2020 року. Разом з тим, позовні вимоги до вказаних осіб  ОСОБА_1 не заявлялись.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_1 постійно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , тоді як вказував, що проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Вказані обставини були визнані ним в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції.
В п. 4 постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9  дано роз`яснення про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих  позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися,  зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову,  з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним  вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову,  суд має брати  до уваги  інтереси  не  тільки позивача,  а й інших осіб,  права яких можуть бути  порушені  у  зв`язку  із  застосуванням  відповідних заходів.
В даному випадку накладення арешту на квартиру в порядку забезпечення заявлених позивачем вимог може призвести до порушення прав інших осіб, які не є учасниками справи.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не зазначає і про те, яким чином невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену квартиру призведе до утруднення або унеможливлення виконання рішення суду, за умови, що позовні вимоги щодо визнання за ним права власності не заявлялись. Доказів про те, що будь-ким вчиняються дії, спрямовані на виселення позивача із жилого приміщення, яке за його твердженням він займає з 2000 року, до матеріалів справи не надано.
Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Враховуючи викладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, ухвала була постановлена судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.
  Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
 
постановив:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 12 жовтня 2020 року.
 
Головуючий                                      
 
Судді