ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 500/689/20 пров. № А/857/8548/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Довгої О.І. та Глушка І.В.,
з участю секретаря судового засідання -           Омеляновської Л.В.,

а також сторін (їх представників):
від позивачів –                                          ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
від відповідача -                                         Швед О.Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги Міністерства оборони України, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення щодо призупинення виплат одноразової грошової допомоги, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Чепенюк О.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 18.05.2020р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 18.05.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

12.03.2020р. представник Федак С.В., діючий на підставі довіреностей від імені та в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Міністерства оборони України, оформлене протоколом № 158 від 15.11.2019р., щодо призупинення виплат одноразової грошової допомоги; зобов`язати відповідача Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи в розмірі 250-кратному прожитковому мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, а саме 480250 грн. (а.с.1-5).

Розгляд справи проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.22-23).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлене протоколом № 158 від 15.11.2019р., в частині призупинення виплат одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.37-46).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржили сторони.

В своїй апеляційній скарзі відповідач Міністерство оборони України, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та винести нову постанову по справі, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.56-60).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , призначено одноразову грошову допомогу в сумі 480250 грн.
Однак, на адресу Міністерства оборони України від Слідчого управління /СУ/ Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ в Тернопільській обл. надійшов лист, в якому повідомлялося про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42019211180000003 від 16.01.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 Кримінального кодексу /КК/ України.
Згідно вказаного листа обласним МСЕК в Тернопільській обл. було призначено відповідним особам інвалідність, пов`язану із захистом Батьківщини. Водночас, із вказаною метою зазначені особи подавали неправдиві документи, з приводу чого ГУ НП в Тернопільській обл. просило Міністерство оборони України призупинити здійснення призначень та виплат одноразової грошової допомоги.
З метою запобігання нанесенню збитків державі Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, 15.11.2019р. було прийнято рішення, яким призупинено позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги до закінчення кримінального провадження. 
Таким чином, приймаючи спірне рішення, апелянт діяв з метою запобігання нанесенню збитків державі та в межах своїх повноважень.

В поданій апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 просять рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та винести нову постанову по справі, якою заявлений позов задовольнити у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору (в частині вимог)(а.с.73-80).
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що позивачі вважали за доцільне ставити перед судом питання про виплату спірної допомоги, оскільки рішення відповідача про виплату таких вже прийнято, а тому останній взяв на себе зобов`язання провести відповідні виплати.
Також Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р., визначає два нерозривних поняття, якими у разі прийняття рішення щодо військовослужбовця, є призначення та виплата відповідних сум грошової компенсації, які є послідовними та логічними при реалізації державою соціального захисту військовослужбовців.
Відповідач є розпорядником бюджетних коштів і проводить виплати спірної допомоги через свій структурний підрозділ - Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
Обставини щодо належного позивачам розміру допомоги не можуть ставитися судом під сумнів, оскільки відповідач упродовж розгляду справи проявив бездіяльність в частині доведення своєї позиції.
Окрім цього, наголошують на практиці Європейського Суду з прав людини щодо захисту права власності в аналогічних справах.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу Міністерства оборони України, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення (а.с.114-117).

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, сторін (їх представників) на підтримання поданих скарг, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Як установлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_3 перебував на військовій службі у Військовій частині /ВЧ/ польова пошта (п/п) НОМЕР_1 з 01.04.2015р. по 03.09.2015р., яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської обл., що підтверджується довідкою цієї частини № 884 від 01.09.2015р. (а.с.12).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 24.04.2015р., позивач ОСОБА_3 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.14).
Згідно з наказом командира ВЧ п/п НОМЕР_1 № 141 від 03.09.2015р. (по стройовій частині) звільнено призваного під час мобілізації, стрільця-зенітника 2 зенітного ракетного взводу ВЧ п/п НОМЕР_1 ОСОБА_3 в запас з 03.09.2015р.; виключено останнього зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.13).
Позивач ОСОБА_1 в період з 20.05.2015р. по 10.11.2015р. та з 12.03.2016р. по 18.04.2016р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Луганській та Донецькій обл. в складі ВЧ п/п НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою цієї частини № 36 від 17.04.2016р. (а.с.16).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 31.03.2016р., позивач ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.18).
Згідно з наказом командира ВЧ п/п НОМЕР_3 № 80 від 18.04.2016р. (по стройовій частині) звільнено призваного під час мобілізації сержанта ОСОБА_1 в запас з 18.04.2016р.; виключено останнього зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.17).
Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 110 від 23.08.2019р. позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 призначено одноразову грошову допомогу.
У зв`язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42019211180000003 від 16.01.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, та з метою запобігання нанесенню збитків державі Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення, яким призупинено виплату одноразової грошової допомоги до закінчення кримінального провадження, у тому числі позивачам ОСОБА_1 (Тернопільський ОВК, протокол № 110 від 23.08.2019р.) та ОСОБА_3 (Тернопільський ОВК, протокол № 110 від 23.08.2019р.), яке оформлено протоколом засідання комісії № 158 від 15.11.2019р. (а.с.7).
Про прийняття вказаного рішення позивачів повідомлено відповідними листами відповідача № 0290/Ко-19/42 від 16.01.2020р.(а.с.6) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (8, 9).

Також після вирішення справи судом першої інстанції надійшов лист СУ ГУ НП в Тернопільській обл. № 6962/9/7-2020 від 12.05.2020р. про хід досудового розслідування по кримінальному провадженню № 42019211180000003 від 16.01.2019р. (а.с.50-52).
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно інформації Управління СБ України в Тернопільській обл. ОСОБА_4 спільно з іншими, на даний час, невстановленими особами, на території Тернопільської обл., з метою шахрайського заволодіння державними коштами у великих розмірах, використовуючи підроблені документи щодо стану здоров`я учасників бойових дій, із залученням працівників лікувальних установ, оформляли на ім`я осіб з числа учасників бойових дій групу інвалідності, на підставі чого в подальшому, заволодівали одноразовими матеріальними виплатами, передбаченими для інвалідів війни. При цьому встановлено, що особи з числа учасників бойових дій, яким було встановлено групу інвалідності, в дійсності не мали захворювань вказаних у їхніх медичних документах, які слугували підставою для встановлення групи інвалідності,. Внаслідок вказаних дій протягом 2018-2019 років було привласнено грошові кошти в сумі близько 7 мільйонів грн.

Приймаючи рішення по справі та часткового задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду сторонами, незважаючи на процесуальні дії суду, не надано доказів призначення позивачам спірної допомоги, не визначені правові підстави її призначення та розміри такої допомоги.
Разом з тим, в нормах Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р., є відсутніми визначення та підстави призупинення чи зупинення виплати вже призначеної особі одноразової грошової допомоги. Також у переліку підстав для прийняття рішення про відмову у призначенні грошової допомоги відсутня така підстава як проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Щодо кримінального провадження № 42019211180000003 від 16.01.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, то наявність такого не свідчить про вчинення позивачами протиправних дій, оскільки вина особи у вчинені кримінального правопорушення встановлюється лише на підставі вироку суду.
За таких обставин спірне рішення відповідача про призупинення виплат позивачам спірних допомог не відповідає вимогам закону.
Щодо вирішення решти позовних вимог суд вказав на передчасність таких вимог; фактично такі вимоги спрямовані на можливе порушення прав позивачів у майбутньому. При цьому, відповідач Міністерство оборони України виплату спірних коштів не проводить.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків про часткове задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Предметом спору в цій справі є вимоги позивачів щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача Міністерства оборони України, оформленого протоколом № 158 від 15.11.2019р., щодо призупинення виплат одноразової грошової допомоги, а також зобов`язання відповідача здійснити виплати спірної допомоги на користь позивачів.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами ст.41 Закону України № 2232-XIІ від 25.03.1992р. «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) відповідно до якої виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Згідно ч.1 ст.16 Закону України № 2011-XIІ від 20.12.1991р. «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 ч.2 ст.16 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Підпунктом «б» ч.1 ст.16-2 наведеного Закону визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається КМ України (ч.9 ст.16-3 вказаного Закону).

Постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р. затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно з п.4 цього Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до п.п.12, 13 вказаного Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
В силу приписів п.14 наведеного Порядку одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.
Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку (п.15 зазначеного Порядку).
Згідно з п.19 наведеного Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

          Системний аналіз наведених норм вказує на те, що наведеними актами не передбачено прийняття уповноваженими органами (в розглядуваному випадку – Міністерством оборони України) рішення про призупинення виплати одноразової грошової допомоги до закінчення відповідного кримінального провадження.
Натомість, Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р., визначено лише підстави для прийняття рішень про призначення допомоги або про відмову у призначенні грошової допомоги.
Звідси, рішення відповідача про призупинення виплати одноразової грошової допомоги до закінчення відповідного кримінального провадження не ґрунтується на вимогах закону.

В частині підстав прийняття спірного рішення про призупинення виплати одноразової грошової допомоги колегія суддів наголошує на тому, що розпочате досудове розслідування кримінального провадження не віднесено чинним законодавством до підстав відмови у призначенні грошової допомоги.
Натомість, приписами ст.62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Отже, в розглядуваному випадку лише за наявності відповідного вироку суду можна стверджувати про подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, що слугує безумовною підставою для прийняття рішення про відмову в призначенні грошової допомоги.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо задоволення позову в частині вимог стосовно оскаржуваного рішення про призупинення виплати одноразової грошової допомоги.

Щодо інших позовних вимог колегія суддів враховує, що то такі слід вважати передчасними, оскільки судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право.
Будь-яких доказів або обґрунтованих сумнівів у тому, що після судового розгляду справи відповідач не вживатиме заходів для виконання своїх повноважень, визначених наведеними нормативно-правовими актами, позивачами не наведено.

Водночас, відповідно до п.13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р., розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Отже, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється із дотриманням послідовної процедури – після прийняття розпорядником бюджетних коштів (Міністерством оборони України) рішення про призначення одноразової грошової допомоги останній надсилає таке рішення разом з документами уповноваженому органу (Тернопільський обласний військовий комісаріат) для видання наказу про виплату такої допомоги.
В подальшому саме уповноважений орган (Тернопільський обласний військовий комісаріат) забезпечує виплату коштів особі шляхом перерахування на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.
В силу вказаних приписів відповідач Міністерство оборони України є розпорядником бюджетних коштів, однак безпосередню виплату таких одержувачу здійснює уповноважений орган, через що в цій частині позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача.

          В частині решти доводів апеляційних скарг колегія суддів враховує, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивачів, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Інші зазначені в апеляційних скаргах обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, цитуванні положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та висновків Європейського Суду з прав людини, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивачів частково задоволені у визначений спосіб.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткову підставність та обґрунтованість заявленого позову та обрав у контексті фактичних обставин справи вірний спосіб захисту прав позивачів, через що останній підлягає до часткового задоволення, із вищевказаних мотивів.
За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Міністерство оборони України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційні скарги на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Міністерства оборони України, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020р. в адміністративній справі № 500/689/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Міністерство оборони України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. В. Глушко  	
Дата складення повного тексту судового рішення: 21.10.2020р.