ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 р. 	Справа № 440/1742/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Сіренко О.І. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 21.05.20 року по справі № 440/1742/20
за позовом     ОСОБА_1  
до    Територіального сервісного центру №5342 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області            
про визнання протиправними та зобов"язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
30 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального сервісного центру №5342 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області про визнання протиправними дій щодо відмови у реєстрації автомобіля марки RENAULT MEGANE SCENIC, 1997 року випуску, сірого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та зобов`язання зареєструвати вказаний транспортний засіб з видачею номерного знаку.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що позивачем був придбаний у Польщі автомобіль марки RENAULT MEGANE SCENIC, 1997 року випуску, сірого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на законних підставах за наявності документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (правомірність придбання) транспортного засобу, відповідність його конструкції установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для реєстрації. Однак на думку позивача, відповідач протиправно відмовив у реєстрації вказаного транспортного засобу, залишив без уваги той факт, що в реєстраційному талоні транспортного засобу міститься запис, посвічений підписом та печаткою, про встановлення 29.11.2013 року дублікату ідентифікаційного номеру (панелі). Тобто факт того, що в автомобілі встановлено номерне позначення кузова не в умовах заводу- виробника, а дублікат, відображено у відповідному реєстраційному документі, що є цілком законно та легітимно.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру №5342 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов"язання вчинити дії - відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що в реєстраційному талоні транспортного засобу містяться запис, засвічений підписом та печаткою, про встановлення 29.11.2013 року дублікату ідентифікаційного номеру (панелі).
Тобто факт того, що в автомобілі встановлено номерне позначення кузова не в умовах заводу-виробника, а дублікат, відображено у відповідному реєстраційному документі, що є цілком законно та легітимно.
Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, митна декларація.
Даний автомобіль був розмитнений у тому ж стані, в якому позивач його придбав та надав його для реєстрації, тобто із встановленим дублікатом ідентифікаційного номеру (панелі), що підтверджується усіма супроводжуючими документами на транспортний засіб, в яких його ідентифікаційний Номер збігається, у тому числі з урахуванням встановленого дублікату ідентифікаційного номеру (панелі), про який також мається офіційний запис в реєстраційному документі.
Пунктом 10 Порядку № 1388 встановлено, що Державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, Проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.
У даному випадку сертифікат відповідності складений на автомобіль з дублікатом ідентифікаційного номеру (панелі).
Позивач вважає, що у даному ж випадку факт встановлення номерного позначення кузова не в умовах заводу-виробцика, а його дублікату, не є свідченням підроблення ідентифікаційного номеру кузова.
Позивач звертає увагу, що при розмитненні даного транспортного засобу та при видачі сертифікату відповідності з обов`язковими перевірками та ідентифікацією транспортного засобу питань з цього приводу не виникало. 
Також зазначає, що йому було повідомлено, що при наявності легалізації встановлення дублікату ідентифікаційного номеру (панелі) подальше розмитнення, видача сертифікату та реєстрація транспортного засобу відповідатимуть вимогам закону. 
Відповідачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якому зазначено, що порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.
Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин (кузова, шасі, рами) не допускається.
Не допускається державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх уцілому, номери двигунів яких мають ознаки навмисного знищення або підробки (крім випадків повернення транспортного засобу законному власнику із знищеним або підробленим ідентифікаційним номером двигуна після незаконного заволодіння таким засобом).
Відповідач звертає увагу, що висновком експертного дослідження від 08 лютого 2019 року № 17/5342/2Д, встановлено факт зміни ідентифікаційного номеру кузова автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC, не в умовах заводу виробника, а яке проводилось шляхом вирізання фрагменту номерної деталі з первинним номерним позначенням та вварюванням фрагменту номерної деталі іншого автомобіля.
Під час першої реєстрації автомобіля на території України, огляд транспортного засобу фахівцем експертної служби є обов`язковим.
Висновок експертного дослідження від 08 лютого 2019 року № 17/5342/2Д, яким встановлено, що ідентифікаційне номерне позначення кузова не є первинним для вищезазначеного автомобіля є чинним, жодних доказів спростування висновку експерта в ході розгляду справи в суді першої інстанції стороною позивача надано не було.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 21.01.2019 року у Республіці Польща придбав автомобіль марки RENAULT MEGANE SCENIC, 1997 року випуску, сірого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який був знятий в Польщі з реєстраційного обліку.
04.02.2019 року позивачем був отриманий сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу за №11А.009.32893-19.
08.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального сервісного центру № 5342 для реєстрації зазначеного вище транспортного засобу.
Під час реєстрації було проведено експертне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів, що його супроводжують, та автотоварознавче дослідження, під час якого експертом Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України зроблено висновок про те, що ідентифікаційне номерне позначення кузова наданого на дослідження автомобіля піддавалося зміні не в умовах заводу-виробника, про що складено висновок експертного дослідження від 08.02.2019 №17/5342/2Д.
На підставі вказаного висновку Територіальним сервісним центром № 5342 відмовлено позивачу у проведенні державної реєстрації вказаного транспортного засобу.
13.09.2019 представник ОСОБА_1 звернувся до ТСЦ №5342 із заявою про надання роз`яснень причини відмови у реєстрації вказаного автомобіля.
Листом ТСЦ №5342 від 21.09.2019 року за №Л-11 було повідомлено представника позивача, що реєстрація транспортного засобу RENAULT MEGANE SCENIC, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не можлива в зв`язку із тим, що ідентифікаційне номерне позначення кузова цього транспортного засобу не є первинним.
Вважаючи дії відповідача щодо відмови у реєстрації транспортного засобу RENAULT MEGANE SCENIC, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 неправомірними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було правомірно відмовлено у реєстрації транспортного засобу, оскільки виявлені під час експертного дослідження зварні з`єднання номерної деталі кузова із суміжними деталями кузова свідчать про заміну панелі (таблички) з номером кузова кустарним способом, а не в умовах заводу виробника.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII).
Статтею 34 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Згідно частини другої статті 34 Закону № 3353-XII державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.
Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлюється
Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388).
Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.
Пунктом 3 Порядку № 1388 передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС.
Згідно з пунктами 7, 8 Порядку № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).
Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.
Таким чином, з аналізу наведених вище норм чинного законодавства слідує, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів.
Відповідно до пункту 15 Порядку № 1388 під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби (крім випадків реєстрації нових транспортних засобів, перереєстрації транспортних засобів у зв`язку із зміною найменування та адреси юридичних осіб, прізвища, імені чи по батькові, місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, вибракування їх у цілому) підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах.
За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду. Експертне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів на транспортний засіб (інших документів, які є підставою для реєстрації транспортного засобу) проводиться за заявою власника з метою визначення справжності ідентифікаційних номерів транспортного засобу і реєстраційних документів. Експертне дослідження проводиться фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, які мають присвоєну в установленому Законом України «Про судову експертизу» ( 4038-12 ) порядку кваліфікацію судового експерта з правом проведення досліджень за відповідними експертними спеціальностями. За результатами дослідження складається висновок експертного дослідження, який додається до документів, що подаються для державної реєстрації. Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання за Єдиним державним демографічним реєстром проводяться уповноваженими особами сервісного центру МВС.
Державна реєстрація   (перереєстрація),   зняття   з   обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера,   замінено   панель (табличку)    або частину панелі (таблички)   з   номером) ідентифікаційними номерами складових частин (кузова, шасі, рами) не допускається.   Перша   державна реєстрація таких засобів, а також ввезених на митну територію України транспортних засобів, що   розшукуються   правоохоронними органами інших держав, не проводиться.
У разі пошкодження ідентифікаційного номера перша державна реєстрація   транспортних засобів   проводиться   тільки   після експертного підтвердження справжності ідентифікаційного номера.
Не допускається державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, номери двигунів яких мають ознаки навмисного знищення або підробки (крім випадків повернення транспортного засобу законному власнику із знищеним або підробленим ідентифікаційним номером двигуна після незаконного заволодіння таким   засобом).
Відповідно до ст. 37 Закону України "Про дорожній рух" та пункту 7 Порядку № 1388 забороняється експлуатація незареєстрованих (не перереєстрованих) транспортних засобів.
Відповідно до статті 290 Кримінального кодексу України, знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу - є кримінальним злочином.
З матеріалів справи, зокрема з висновку експертного дослідження №17/5342/2Д від 08.02.2019 вбачається, що ідентифікаційне номерне позначення кузова автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC, номерний знак НОМЕР_2 , піддавалося зміні не в умовах заводу-виробника шляхом вирізання фрагменту номерної деталі з первинним номерним позначенням та вварюванням в це місце фрагменту номерної деталі іншого автомобіля розміром 95х60 мм, з нанесеним на ньому номерним позначенням "VF1JA0G0517073316".
При видаленні з номерної деталі (поверхні підлоги в багажному відсіку) лакофарбового покриття та шпатлівочного матеріалу було виявлено залишки напливів металу та раковини, характерні для зачищеного кустарно виконаного зварювального шва, який замикається навколо знаків номерного позначення кузова " НОМЕР_1 " і утворює фрагмент номерної деталі іншого автомобіля розмірами 95х60 мм.
Встановити первинне ідентифікаційне номерне позначення кузова не виявилося можливим з причин: вирізанням частини номерної деталі з первинним позначенням, перезакріпленням таблички виробника та відсутністю на кузові інших дублюючих носіїв інформації.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно та у відповідності до вимог п. 15 Порядку № 1388 було відмовлено в реєстрації транспортного засобу.
Колегія суддів зауважує, що чинним законодавством не допускається експлуатація транспортних засобів зі знищеними, фальсифікованими або підробленими ідентифікаційними номерами складових частин транспортних засобів.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача, про правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (правомірність придбання) позивачем транспортного засобу, а відтак і можливість реєстрації транспортного засобу відповідачем, оскільки факт придбання, ввезення, митного оформлення позивачем автомобіля марки RENAULT MEGANE SCENIC, номерний знак НОМЕР_2 відповідачем не заперечується. Однак, а ні органи сертифікації в Україні, а ні органи доходів і зборів України не наділені повноваженнями проведення криміналістичного дослідження транспортного засобу.
Крім того, доводи апеляційної скарги позивача та той факт, що попереднім власником автомобіля було встановлено у законний спосіб дублікат ідентифікаційного номеру (панелі) спростовується висновком експерта. До того ж, номерне позначення кузова автомобіля нанесене в умовах заводу виробника саме на горизонтальну поверхню підлоги багажного відсіку способом керніння, а не прикріплення таблички, тобто цей номер є невід`ємною частиною кузова і втратити його не можливо.
Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем було правомірно відмовлено у реєстрації транспортного засобу, оскільки виявлені під час експертного дослідження зварні з`єднання номерної деталі кузова із суміжними деталями кузова свідчать про заміну панелі (таблички) з номером кузова кустарним способом, а не в умовах заводу виробника.
Також, колегія суддів, звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.
Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року по справі № 440/1742/20 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 по справі № 440/1742/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.І. Сіренко    В.А. Калиновський