ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року 
м. Харків
справа № 646/7111/18
провадження № 22-ц/818/3492/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів – Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року, ухвалене у складі судді Боговського Д.Є., -
у с т а н о в и в:
У жовтні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 10.01.2011 у розмірі 39603,71 грн та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.01.2011 між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № б/н , відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 12900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 25.09.2018 має заборгованість у розмірі 39603,71 грн, яка складається згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості: 37241,63 грн – заборгованість за кредитом, та штрафів: 500 грн – фіксована частина та 1862,08 грн – процентна складова.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року позов АТ КБ "ПриватБанк"задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.01.2011 в розмірі 39603,71грн та 1762 грн судового збору.
Задовольняючи позов Банку суд першої інстанції зазначив, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконала, фактично отримані та використані позичальником кошти не повернуті, правовими наслідками чого є стягнення з неї заборгованості за кредитом у розмірі 37241,63 грн. Враховуючи, що в анкеті-заяві від 10.01.2011 процентна ставка не зазначена, проте відповідачем підписана довідка про умови кредитування, однак банк не вимагає стягнення процентів, хоча їх розмір наявний в розрахунку заборгованості. Банк наполягав на стягненні заборгованості за тіло кредитом та штрафи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не була врахована позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року. Зазначає, що у наданій Банком та підписаній сторонами анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання, а також відсутній строк повернення коштів. Крім того, Банк не надає доказів на підтвердження того, що саме ці долучені Витяг з тарифів та Витяг у Умов та правил надання банківських послуг вона зрозуміла, ознайомилася та погодилася з ними, зазначені документи нею не підписувались. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмову вигляді умови договору. Крім того, позивачем повністю не наведено розрахунок заборгованості, оскільки складові суми заборгованості в позовній заяві та оскаржуваному рішенні різні. Також, відповідач вказує на те, що банк в односторонньому порядку підвищував відсоткову ставку, проте як такої згоди вона не надавала. Окрім того, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. 
У додаткових поясненнях на апеляційну скаргу Левицька А.В. яка діє в інтересах АТ КБ "ПриватБанк" просить апеляційній скаргу відхилити посилаючись на те, що судом першої інстанції вірно було встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н від 10.01.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 12900,00 грн. Крім того звертає увагу суду на те, що відповідачем особисто підписано Довідку про умови кредитування з використання кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", в якій зазначено тип картки, базова відсоткова ставка за користування кредитом - 2,5%, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань (500грн +5% від суми заборгованості по кредитному договору). Про всі істотні умови договору та умови і правила надання банківських послуг відповідач була ознайомлена під розпис. З розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними картками, остання з яких зі строком дії перевипущеної картки діє до 08/16. Також з наданих документі вбачається, що відповідач неодноразово сплачувала заборгованість, а потім знову користувалася кредитними коштами. З заявами щодо припинення чи розірвання договору відповідач до банку не зверталася. Крім того, правомірним є нарахування відсотків за період, що відповідає строку дії картки, отже Банк мав припинити нарахування відсотків з 10.09.2016. Проте представник позивач звертає увагу суду на те, що Банк у позовній заяві не вимагав стягнення нарахованих відсотків, а просив лише стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 37241,63 грн та штрафи: 500 грн - фіксована частина та 1862,08 грн - процентна складова. Таким чином, враховуючи, що сума коштів, яка була внесена відповідачем на погашення нарахованих відсотків після 31.08.2016 року - 13029,56 грн, повинна бути зарахована не на погашення відсотків, а на зменшення заборгованості за кредитом. Таким чином, Банк наполягає на стягненні заборгованості за тілом кредиту та штрафів, отже правомірним є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом 24182,07 грн (37241,63-13029,56), а також штрафів: 500 грн - фіксована частина та 1209,10 грн (процентна складова), отже всього до стягнення підлягає - 25891,17 грн.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень до неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Судовим розглядом установлено, що 10.01.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 12900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Матеріали справи містять анкету-заяву, у якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами заява становить договір про надання банківських послуг, укладений між Банком і ОСОБА_1 , а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 9).
На підтвердження виникнення між сторонами у справі кредитних правовідносин, Банк, окрім заяви позичальника, надав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписану Ковальовою В.В. (а.с. 10). 
Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 25.09.2018 рік складається з: 20933,41 грн – нараховані відсотки; 23241,27 грн – нарахована пеня; 37241,63 грн - загальна заборгованість за наданим кредитом, а також штрафи: 2362,08 грн (500 грн – фіксована частина та 1862,08 грн – процентна складова (а.с. 4-8).
До позовної заяви Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Матеріали справи свідчать про те, що у довідці про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка містить підпис відповідача, зазначена базова процентна ставка за кредитом зазначена у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, також розмір пені (пеня 1 та пеня 2) за порушення зобов`язань за договором, який становить відповідно базову процентну ставку за користування кредитом, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсоткам 5 та більше днів при наявності прострочення на суму більше 50 грн., а також розмір штрафів – 500 грн + 5% від суми позову.
Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом, пеня та штрафи судова колегія вважає, що сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом, пені за порушення зобов`язань за договором та штрафів.
З матеріалів справи та додаткових пояснень представника Банку вбачається, що Банк просив стягнути лише заборгованість за тілом кредиту та штрафи. Позовних вимог про стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитними коштами заявлено не було, тому судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконного підвищення Банком відсотків.
Крім того, відповідно до наданих позивачем додаткових пояснень, Банк зазначив, що внесені відповідачем кошти на погашення нарахованих відсотків після 31.08.2016 повинні бути зараховані не на погашення відсотків, а на зменшення заборгованості за тілом кредиту. Тому Банк наполягає на стягненні з відповідача суми заборгованості за кредитом у розмірі 24182,07 грн та штрафів, який складає: 500 грн - фіксована частина та 1209,10 грн - процентна складова.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині суми, що підлягає стягненню на користь Банку. 
Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, зменшенню підлягає й сума судового збору, що стягнута з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», з 1762 грн до 1152 грн. З АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 належить стягнути 915 грн 01 коп. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, з урахування ч. 10 ст 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 236 грн 99 коп. (1152-915,01).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Комінтренівського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року змінити. Зменшити суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в рахунок заборгованості за кредитним договором без номеру від 10.01.2011 до 25891 (двадцяти п`яти тисяч восьмисот дев`яносто однієї) гривні 17 (сімнадцяти) копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 236 (двісті тридцять шість) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок судового збору.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 24 грудня 2020 року.

Головуючий -                                                                О.Ю.Тичкова

Судді -                                                                        С.С.Кругова

                                                                       Н.П.Пилипчук