ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа №808/1336/16
адміністративне провадження №К/9901/30973/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

при секретарі судового засідання Дразі Р.В.,
за участю представника відповідача Гребенюк І.В., 

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції як суд касаційної інстанції справу №808/1336/16 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М. Кузьміна" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М. Кузьміна" на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 (головуючий суддя Семененко Я.В., судді: Бишевська Н.А., Добродняк І.Ю.),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі - позивач, ПАТ «Дніпроспецсталь») звернулося з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі - відповідач, ОВПП), у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.04.2016:

№0000211401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 14' 883' 472,50грн.;

№0000201401, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 69' 904' 957,00грн.;

№0000221401, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 12' 148' 959,00грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 6' 074' 479,50грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Дніпроспецсталь» посилається на безпідставність висновків контролюючого органу про відсутність у позивача права на формування витрат та податкового кредиту по господарським операціях з ТОВ «Українська нафто-газова компанія», оскільки товар - природний газ, від ТОВ «Українська нафто-газова компанія» фактично отримано, оплачено та використано в господарській діяльності позивача, що відповідачем також не заперечується в акті перевірки. Зазначає про наявність всіх передбачених законодавством первинних документів, які дають право на формування витрат та віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, а висновок відповідача про порушення позивачем приписів Податкового кодексу України базується виключно на поясненнях керівника контрагента про непричетність до здійснення господарської діяльності ТОВ «Українська нафто-газова компанія», наданих у кримінальному провадженні, яке закрито. Вказує, що не може нести юридичну відповідальність за недотримання контрагентом вимог чинного законодавства, оскільки така відповідальність носить індивідуальний характер. Крім того, посилається на протиправність проведеної перевірки, оскільки питання предмету перевірки були охоплені під час попередніх перевірок позивача.

Додатково позивач зазначив, що у відносинах з позивачем від імені ТОВ «Українська нафто-газова компанія» діяв заступник директора ОСОБА_1 на підставі довіреності, а не директор ОСОБА_2 , яка заперечує свою участь в господарській діяльності підприємства. Крім того, позивач не знав та не міг знати про недоліки у господарській діяльності контрагента, оскільки товар - природний газ, поставлявся контрагентом в обумовленні строки та у повному обсязі, у зв`язку з чим у позивача не виникало жодних сумнів щодо добропорядності контрагента. Позивач вважає, що Товариство має право на формування показників податкової звітності з урахуванням виконаних господарських операцій з ТОВ «Українська нафто-газова компанія», просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено, що засновник та керівник контрагента позивача ТОВ «Українська нафто-газова компанія» ОСОБА_2 постановою суду визнана винною у вчиненні злочину передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, та звільнена від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав за закінченням строку давності. При цьому, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_2 жодного відношення до господарської діяльності ТОВ «Українська нафто-газова компанія» не має, а всі документи щодо реєстрації даного підприємства були здійсненні нею за грошову винагороду. Аналогічні обставини встановлені й щодо діяльності контрагентів, у яких ТОВ «Українська нафто-газова компанія» придбавала природний газ згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних. З посиланням на практику Верховного Суду України у справах №№21-5315а15, 21-1584а15, 21-4471а15, 21-887а15, 21-170а16 зазначає, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента позивача, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, які не можуть вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, а тому віднесення відображених в них сум податку на додану вартість є безпідставним. Враховуючи наявність висновку спеціаліста криміналіста, яким встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 в податкових накладних по взаємовідносинам з ПАТ «Дніпроспецсталь» виконані не ОСОБА_2 , відповідач вважає, що такі документи не мають юридичної сили та доказовості, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для формування показників податкової звітності.

Відповідач додатково зазначив, що допитана як свідок в судовому засіданні ОСОБА_2 вказала, що фактично господарську діяльність ТОВ «Українська нафто-газова компанія» не вела, про те, що вона є засновником та директором цього підприємства не знала, чим підтвердила позицію контролюючого органу. На думку відповідача, встановлені обставини свідчать, що первинні документи, виписані ТОВ «Українська нафто-газова компанія», складені особами, які не мали права на їх складання, та не мають юридичної сили, у зв`язку з чим позивач не мав права на формування показників податкової звітності на підставі таких документів. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.11.2016 задоволено позов. 

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24.11.2016 скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ПАТ "Дніпроспецсталь" відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ПАТ «Дніпроспецсталь» звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.03.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Дніпроспецсталь" на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 у справі №808/1336/16.

Ухвалою Верховного Суду від 16.10.2020 розгляд касаційної скарги ПАТ "Дніпроспецсталь" на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 у справі №808/1336/16 призначено в судове засідання на             12:00 год. 27.10.2020.

Ухвалою суду від 26.10.2020 задоволено клопотання представника відповідача та призначено судове засіданні у режимі відеоконференції.

У касаційній скарзі в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перед укладенням договору з ТОВ "Українська нафто газова компанія" служба економічної безпеки позивача, виходячи з принципу належної обачності та обережності, перевірила в усіх можливих доступних джерелах достовірність та актуальність наданих контрагентом документів, а саме: наявність державної реєстрації юридичної особи, наявність ліцензії та термін її дії, реєстрація платником ПДВ, наявність податкового боргу, тощо. З інформації, отриманої з загальнодоступних офіційних державних реєстрів, контрагент мав всі необхідні реєстрації, мав актуальну ліцензію та не був податковим боржником. Необхідно враховувати, що чинне законодавство виходить з принципу публічно-правової легітимності діяльності всіх суб`єктів господарювання і ніхто при цьому не повинен удаватися до перевірки відповідних даних, будь-яка особа може приймати достовірні відомості про свого контрагента, як достовірні, якщо вони містяться у державному реєстрі.

Позивач звертає увагу, що уповноваженими органами, зокрема НКРЕ, податковим органом, не перевірялась діяльність контрагента на виконання ним ліцензійних умов, а податкові накладні без перешкод реєструвались в ЄРПН з перевіркою ЕЦП. При цьому, відповідно до норм чинного законодавства, при отриманні для внесення до ЄРПН податкової накладної  ДФС України повинна перевірити ЕЦП платника податків та його посадових осіб чинність відповідного посиленого сертифіката ключа. Отже, держава бере на себе відповідальність за достовірність всіх відомостей, внесених до Державних реєстрів.

Разом з тим, факт реальності операцій з постачання природного газу саме первинними бухгалтерськими  документами доведено позивачем під час судового розгляду у суді першої інстанції. Документально доведено шлях проходження газу від газового родовища чи газосховища до використання у виробництві основної продукції позивача, з розподілом газу на різних стадіях виробництва, що спричинило реальні зміни у складі активів позивача, що є беззаперечним доказом наявності ділової мети, яка унеможливлює фіктивність цих операцій. Позивач наголошує, що факт надходження газу, використання його у виробництві основної продукції не заперечується податковим органом. 

Також, позивач вказує, що суд апеляційної інстанції, приймаючи копії документів, взятих з кримінального провадження та враховуючи їх допустимими доказами встановлення факту підписання документів неналежними особами,  дійшов передчасних висновків. Чинним законодавством, у тому числі Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено повноваження суду на оцінку окремих доказів, зібраних у ході досудового слідства у кримінальному провадженні. Крім того, у відповідача повноваження на оцінку доказів відсутні взагалі, і застосування їх, як беззаперечних доведених фактів при прийнятті спірних рішень є протиправним та має ознаки перевищення повноважень. Як вважає позивач, визнаючи правомірність спірних рішень, апеляційний суд перекладає відповідальність за наслідки минулих помилок та недбалого виконання своїх обов`язків контролюючими органами на підприємство, що не відповідає практиці Європейського суду з прав людини, у зв`язку з чим постанова апеляційного суду підлягає скасуванню. У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24.11.2016, якою задоволено позов. 

Окрім того, позивачем подано до суду повідомлення Слідчого управління фінансових розслідувань Офісу ВПП та копію постанови від 28.12.2018 про закриття кримінального провадження щодо умисної несплати податків позивачем, у зв`язку з відсутністю у діяннях службових осіб Товариства складу кримінального правопорушення. 

Також, позивач звернувся до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.

26.10.2020 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 27.10.2020 на два тижні, у зв`язку з перебуванням представника позивача у щорічній черговій відпустці. 

Відповідач подав заперечення на касаційну скаргу. Податковий орган зазначив, що вважає постанову суду апеляційної інстанції такою, що не підлягає скасуванню. Заперечуючи проти доводів позивача, що держава, реєструючи суб`єкта господарювання та видаючи йому ліцензію, повинна брати на себе відповідальність за незаконну діяльність цього суб`єкта, вказує, що у випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов`язань, але і в рамках податкових відносин. Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини. Доказами прояву розумної обережності слугують не лише документи та витяги з Реєстрів, але й обґрунтування мотивів вибору контрагента, обставини укладання та виконання договорів, перевірка ділової репутації, повноважень осіб, що діють від імені підприємства. Посилання позивача на те, що під час судового розгляду доведено факт реальності операцій з постачання природного газу первинними документами, відповідач не вважає обґрунтованими, оскільки неправомірність віднесення до податкового кредиту та зменшення суми оподатковуваного доходу на суму витрат за господарськими операціями з придбання природного газу, встановлено не через відсутність первинних документів, а через їх дефектність, оскільки вони підписані особою, яка не має стосунку до діяльності підприємства. Слід вказати, що посадові особи позивача, які несуть відповідальність за ведення бухгалтерського обліку, в порушення норм діючого законодавства, допустили відображення у податковому обліку відомостей, завірених непричетними до даних операцій особами. Таким чином, первинні документи, а саме акти виконаних робіт та податкові накладні не мають юридичної сили первинних документів, у зв`язку з зазначенням у них господарських операцій, які фактично не відбулися. Підсумовуючи викладене, відповідач просить залишити касаційну скаргу Товариства без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції, яким у задоволенні позову відмовлено - без змін.

У судовому засіданні 27.10.2020, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, з урахуванням відсутності документів, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні, суд визнав причини неявки представника позивача неповажними  та керуючись частиною четвертою статті 344 КАС України відповідно до положень якої неприбуття учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце касаційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи,  відмовив у  задоволенні поданого клопотання.

На підставі статті 52 КАС України, згідно якої у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про заміну сторони її правонаступником, а саме Публічне акціонерне товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М. Кузьміна" замінити Приватним акціонерним товариством "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М. Кузьміна".

Під час судового розгляду представник відповідача підтримав доводи та вимоги, викладені у запереченнях на касаційну скаргу, наголосив, що неправомірність віднесення до податкового кредиту та зменшення суми оподатковуваного доходу на суму витрат за господарськими операціями з придбання природного газу, встановлено не через відсутність первинних документів, а через їх дефектність, оскільки вони підписані особою, яка не має стосунку до діяльності підприємства. Відповідач наполягає на правомірності оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень та обґрунтованості рішення суду апеляційної інстанції, просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу ПАТ "Дніпроспецсталь" на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017, судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови про залишення рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин у справі правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ПАТ «Дніпроспецсталь» зареєстровано як юридична особа 15.04.1994, до видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належать: виробництво чавуну, сталі та феросплавів (24.10); професійно-технічна освіта (85.32); інші види освіти (85.59); діяльність лікарняних закладів (86.10); функціонування театральних і концертних залів (90.04); оптова торгівля металами та металевими рудами (46.72); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (68.20). 

Позивач перебуває на податковому обліку в Офісі ВПП, є платником, крім іншого, податку на прибуток та податку на додану вартість.

У період з 21.03.2016 по 29.03.2016 посадовими особами податкового органу на виконання ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя у справі №335/1987/16-к від 01.03.2016, на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» (код ЄДРПОУ 37764888) за період з 01.01.2012 по 01.01.2014.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 29.03.2016 №23/28-04-14/00186536 (далі - акт перевірки), згідно з висновками якого встановлено порушення:

пунктів 138.1, 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток 9' 922' 315,00грн., у тому числі по періодам: півріччя 2013 року на суму 7' 587' 826,00грн.; три квартали 2013 року на суму 9' 922' 315,00грн.; 2013 рік - на суму 9' 922' 315,00грн;

пунктів 138.1, 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 69' 904' 957,00грн., у тому числі по періодам: три квартали 2012 року на суму 19' 153' 968,00грн.; 2012 рік на суму 46' 982' 118,00грн.; І квартал 2013 року на суму 22' 922' 839,00грн.;

пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пунктів 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту у розмірі 19' 840' 966,00грн. та завищено суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 19' 840' 966,00'грн.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом 11.04.2016 прийнято податкові повідомлення-рішення:

№0000211401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 14' 883' 472,50грн., у тому числі: за основним платежем 9' 922' 315,00грн. та 4' 961' 157,50грн.;

№0000201401, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 69' 904' 957,00грн., у тому числі за ІІІ квартали 2012 року в розмірі 19' 153' 968,00грн., 2012 рік - 46' 982' 118,00грн., І квартал 2013 року - 22' 922' 839,00грн.;

№0000221401, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 12' 148' 959,00грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 6' 074' 479,50грн.

Вважаючи прийняті податковим органом рішення протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про їх скасування.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, посилався на те, що контролюючий орган ані в акті перевірки, ані під час судового розгляду справи не заперечує фактичне здійснення поставки природного газу на адресу позивача в обумовлених договорами з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» обсягах та використання придбаного газу позивачем у власній господарській діяльності. Суд зазначив, що сама по собі наявність у первинних документах продавця певних недоліків, які виникають з незалежних від покупця, в даному випадку ПАТ «Дніпроспецсталь», підстав, не може бути підставою для висновків про фіктивний характер господарської операції, яка фактично відбулась, що відповідачем не заперечується.

Суд дійшов висновку, що на момент здійснення господарських операцій з ТОВ «Українська нафтогазова компанія» у позивача були відсутні підстави для виникнення сумнівів щодо дійсності отриманих від ТОВ «Українська нафтогазова компанія» первинних документів, у тому числі податкових накладних, оскільки такі накладні були складені у відповідності до вимог чинного законодавства та містили повну інформацію про зміст господарської операції. Як констатовано судом, під час розгляду справи контролюючим органом не виказано заперечень щодо реальності господарської операції ПАТ «Дніпроспецсталь» та ТОВ «Українська нафтогазова компанія», а також не надано доказів наявності судового рішення про визнання угод недійсними, що зумовлює необґрунтованість висновків контролюючого органу про відсутність у ПАТ «Дніпроспецсталь» підстав для формування податкової звітності з урахуванням господарських операцій з ТОВ «Українська нафтогазова компанія».

Апеляційний суд рішення суду першої інстанції про задоволення позову скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. З оскаржуваного судового рішення слідує, що суд дійшов таких висновків виходячи з наступного.

Враховуючи пояснення ОСОБА_2 яка заперечувала свою участь у фінансово-господарській діяльності підприємства і підписанні від імені цього підприємства документів бухгалтерсько-фінансової звітності, суд приходить до висновку про відсутність підстав стверджувати про те, що податкові накладні, які виписані від імені ТОВ "Українська нафто газова компанія", підписані керівником цього підприємства. Крім того, встановлені обставини справи свідчать про те, що і безпосередні постачальники природного газу на адресу ТОВ "Українська нафто газова компанія" мають ознаки фіктивності. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлені обставини справи дають підстави для висновку про те, що дані бухгалтерського та податкового обліку сформовані позивачем по взаємовідносинам з ТОВ "Українська нафто газова компанія" за відсутністю реально вчинених господарських операцій та на підставі первинних документів, які не можливо вважати належно оформленими та підписаними повноважною особою.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Положеннями пункту 14.1.36 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яких відбувається формах, здійснених для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталі (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 135.4 статті 135 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. 

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), та права на віднесення витрат по його придбанню до складу валових витрат, платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. 

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 цієї статті ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Законодавчі положення свідчать на користь висновку про те, що податкові наслідки у вигляді формування податкового кредиту є правомірними лише у випадку реального виконання господарської операції та її підтвердження належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі виконання господарської операції.

У справі, що розглядається, в ході перевірки встановлено факти відображення в бухгалтерському та податковому обліку операцій з ТОВ "Українська нафто-газова компанія" з поставки природного газу на загальну суму 119' 045' 793,85грн., на підставі договорів між ПАТ "Дніпроспецсталь" та ТОВ "Українська нафто-газова компанія" №П/12-061/11120641 від 17.07.2012, №П/12-244/11120837 від 26.10.2012, №П/13-274/11130019 від 20.12.2012, №П/13-312/11130098 від 22.01.2013, № ПН/13-389/11130416 від 22.05.2013.

Згідно регістрів бухгалтерського обліку за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 ПАТ "Дніпроспецсталь" перерахувало на рахунки ТОВ "Українська нафто-газова компанія" грошові кошти в сумі 121' 700' 497,83грн., призначення платежу - "передплата за постачання природного газу".

Грошові кошти, сплачені позивачем на рахунок ТОВ "Українська нафто-газова компанія" в сумі 2' 823' 257грн., враховані як утворений борг у зв`язку з непоставкою природного газу в умовах договорів про переведення боргу, укладених між ПАТ "Дніпроспецсталь", ТОВ "Українська нафто-газова компанія" та ТОВ "Скела Терциум" №У/10-77 від 31.10.2013, та ПАТ "Дніпроспецсталь", ТОВ "Українська нафто-газова компанія" та ТОВ "Аріона-Торг" №У/10-04 від 31.12.2013, у зв`язку з чим фактична сплата на адресу ТОВ "Українська нафто-газова компанія" становить 119' 045 793,87грн., у тому числі ПДВ - 19' 840' 965,68грн.

Транспортування та розподіл природного газу здійснювався ПАТ «Запоріжгаз» за умовами укладених договорів №10 ЗП-11Т від 01.07.2011, №Т-ПР-11007 від 30.11.2012 та на підставі актів надання послуг з транспортування та розподілу природного газу.

Крім того, транспортування природного газу магістральними трубопроводами здійснювалось ПАТ «Укртрансгаз» Запорізького ЛВУМГ УМГ «Харківтрансгаз» на підставі Договору №4/ЗП-12/21111635 від 22.12.2011 та Угоди №4/ЗП-13 від 18.12.2012, актів про надання послуг.

У бухгалтерському та податковому обліку операції з ТОВ "Українська нафтогазова компанія" відображені шляхом включення вартості газу природного промислового до витрат на виробництво продукції в сумі 99' 204' 828,21грн. Дт23-Кт80300910, та у рядках 05.1 "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" податкових декларацій з податку на прибуток, у тому числі за 2012 рік - 46' 982' 118грн., та за 2013 рік - 52' 222' 710грн.

Висновки податкового органу щодо завищення ПАТ "Дніпроспецсталь" витрат та податкового кредиту обґрунтовані позицією контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій між ПАТ "Дніпроспецсталь" та ТОВ "Українська нафто-газова компанія", а також юридичною дефектністю первинних документів, на підставі яких ПАТ "Дніпроспецсталь" сформовані дані бухгалтерського та податкового обліку.

Суди вказали, що як зазначено в акті перевірки, згідно ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, на виконання якої контролюючим органом проводилась позапланова перевірка, встановлено, що договори на постачання природного газу, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі природного газу від імені ТОВ «Українська нафто-газова компанія» підписані заступником директора з комерційних питань Захаровим О.О., який діяв на підставі довіреності №3 від 24.04.2012, яка відповідно до висновку №203 від 05.06.2015 спеціаліста-криміналіста ОСОБА_3 , підписана не директором ТОВ «Українська нафто-газова компанія» ОСОБА_2 , а іншою невстановленою особою, що вказує на недійсність даного документа та нікчемність усіх юридичних наслідків, документів, що виникали та складались на її підставі. Крім того, під час проведення досудового розслідування директор ТОВ «Українська нафто-газова компанія» ОСОБА_2 заперечила свою участь в діяльності підприємства, жодного документу підприємства не підписувала. За результатами дослідження фінансово-господарських операцій ПАТ «Дніпроспецсталь», пов`язаних з придбанням природного газу у ТОВ «Українська нафто-газова компанія» за період з 01.01.2012 по 01.04.2014 встановлено, що службові особи ПАТ «Дніпроспецсталь» шляхом проведення по обліках підприємства недостовірних документів внесли в документи податкової звітності недостовірні відомості.

Також, контролюючий орган в акті перевірки посилається на податкову інформацію стосовно діяльності ТОВ «Українська нафто-газова компанія», ТОВ «Крістенс», ТОВ «Грант тайм» та П «Юрай» у формі ТОВ, відповідно до якої 30.11.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення та розпочато кримінальне провадження №32015100110000352 за статтею 205 Кримінального кодексу України фіктивне підприємництво, відносно невстановлених осіб, які у 2011 році створили ТОВ «Українська нафто-газова компанія» та зареєстрували на гр. ОСОБА_2 з метою прикриття незаконної діяльності інших суб`єктів підприємницької діяльності та реквізити якого, в подальшому, використовувались для протиправного формування податкового кредиту підприємствами-контрагентами. 

Також зазначено про наявну податкову інформацію щодо фіктивної діяльності контрагентів ТОВ «Українська нафто-газова компанія» та їх контрагентів по ланцюгу постачання ТОВ «Крістенс», ТОВ «Грант тайм» та П «Юрай» у формі ТОВ.

На підставі вищезазначеного, контролюючий орган дійшов висновку, що первинні документи, а саме договори та акти наданих послуг, не мають юридичної сили первинних документів, як такі, що підписані та завірені фіктивно діючими посадовими особами.

Суд першої інстанції, дослідивши первинні бухгалтерські документи, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що поставлений природний газ позивачем був фактично отриманий, оплачений та використаний у власній господарській діяльності. З урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, в результаті господарських операцій з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, що свідчить про наявність ділової мети, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Разом з тим, суд першої інстанції з`ясував, що податкові накладні та частково акти передачі-приймання природного газу (від 30.06.2013, від 31.07.2013 та від 31.08.2013) від імені ТОВ «Українська нафто-газова компанія» підписані директором ОСОБА_2 . Решта документів, зокрема інші акти приймання-передачі, листування, договори - заступником директора з комерційних питань Захаровим О.О.

Згідно з протоколом допиту свідка від 23.11.2015, громадянка ОСОБА_2 заперечила свою участь в діяльності ТОВ «Українська нафто-газова компанія» та показала, що у 2012 році по оголошенню в газеті влаштувалась менеджером на якомусь підприємстві, назву якого вона не пам`ятає. Їй було повідомлено, що вона буде підписувати якісь документи, зміст яких їй повідомляти не будуть. Для цього вона передала невідомій особі копії своїх особистих документів та протягом року підписувала, як правило, чисті аркуші паперів, за що їй платили винагороду. Зазначила, що їй нічого не відомо про дане підприємство, відношення до його діяльності не має і ніколи не мала, хто являється керівником та засновником їй не відомо, на посаді директора не працює та раніше не працювала, не здійснювала ведення бухгалтерського обліку підприємства, не складала та не підписувала первинних бухгалтерських документів та документів податкового обліку.

Також, відповідно до протоколу допиту свідка від 04.12.2015, допитана громадянка ОСОБА_2 заперечила свою участь в господарській діяльності ТОВ «Українська нафто-газова компанія», зазначила, що в 2012 році влаштувалась на роботу менеджером, для чого передала невстановленим особам копії своїх документів, паспорта та ідентифікаційного коду. У подальшому, незнайомі їй особи приїхали до неї додому та надали документи на підпис, погрожували їй, у зв`язку з чим вона під впливом підписала документи. Реєстрацію підприємства не здійснювала, грошові кошти на особисте майно до статутного фонду не вносила, будь-які документи про реєстрацію своїм підписом не затверджувала, окрім тих документів, які підписала під впливом погроз, але що це були за документи вона не знає. Довіреності не надавала, до нотаріуса не їздила, намірів здійснювати господарську діяльність ТОВ «Українська нафто-газова компанія» не мала. 

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07.09.2016 у справі №646/8865/16-к, винесеної за результатами розгляду клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтриманням державного обвинувачення Генеральної прокуратури України у межах кримінального провадження №32016100110000174 від 03.08.2016, ОСОБА_2 , підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. 

Цією ухвалою встановлено, що ОСОБА_2 вступила у попередню змову з невстановленою собою, яка запропонувала останній здійснити фіктивне підприємництво за винагороду, а саме придбати суб`єкт підприємницької діяльності ТОВ «Українська нафто-газова компанія» та перереєструвати його в органах державної влади з метою, в тому числі, прикриття незаконної діяльності інших осіб, на що ОСОБА_2 погодилася та отримала грошову винагороду.

ОСОБА_2 , яка, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що здійснює офіційне оформлення ТОВ «Українська нафто-газова компанія», в тому числі, для прикриття незаконної діяльності інших осіб, підписала їх, чим вчинила умисні дії, направлені на придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), в тому числі, з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Незважаючи на те, що вказане підприємство зареєстроване в державних органах влади, як суб`єкт підприємницької діяльності - юридична особа, ОСОБА_2 взяла участь у його перереєстрації (придбанні) не з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої Статутом підприємства, а з метою, в тому числі, прикриття незаконної діяльності інших осіб, тобто вчинила злочин у сфері господарської діяльності.

У кримінальній справі суд встановив, що ОСОБА_2 , діючи у співучасті з невстановленою досудовим розслідуванням особою, 20.03.2012 стала директором ТОВ «Українська нафто-газова компанія» та встановила контроль над суб`єктом підприємницької діяльності (юридичною особою) ТОВ «Українська нафто-газова компанія», а саме отримала у володіння установчі, реєстраційні документи та печатку підприємства, що дало можливість в подальшому, використовувати даний суб`єкт підприємницької діяльності, в тому числі, для здійснення прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_2 вчинила пособництво фіктивному підприємництву, тобто придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) в тому числі, з метою прикриття незаконної діяльності, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України Кримінального кодексу України.

Також суд констатував, що підозрювана ОСОБА_2 визнала свою вину у інкримінованому правопорушенні повністю, надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У справі, що розглядається, у судовому засіданні судом першої інстанції допитано в якості свідка ОСОБА_2 , яка під присягою показала, що заперечує свою причетність до діяльності ТОВ «Українська нафто-газова компанія», зазначила, що регулярно здійснювала підписання документів від імені підприємства, без з`ясування їх змісту та кількості.

Суд першої інстанції вважав, що адміністративний суд в межах своєї компетенції позбавлений повноважень на встановлення обставин, встановлення, доведення та оцінка яких має відбуватись в порядку кримінального провадження.

При прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень визначальними для контролюючого органу стали ті обставини, що директор ТОВ «Українська нафто-газова компанія» ОСОБА_2 заперечив свою участь в веденні господарської діяльності підприємства, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, у зв`язку з чим контролюючий орган вважає, що такі документи не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважною особою, отже вони не засвідчують факт придбання товару та не можуть бути підставою для формування показників податкової звітності.

Разом з тим, такі висновки суд першої інстанції вважав передчасними. Визначальною обставиною, на переконання суду, є обізнаність платника податків-покупця про такі обставини на момент вчинення господарської операції.

Як вказано судом, з матеріалів справи встановлено, що після укладення першого договору з ТОВ «Українська нафто-газова компанія» були відсутні об`єктивні сумніви вважати, що на даному підприємстві господарська діяльність здійснюється з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки природний газ, який придбавався позивачем, фактично поставлявся, жодних зауважень до виконання умов договору сторонами виказано не було.

Крім того, після виникнення питань до обставин діяльності ТОВ «Українська нафто-газова компанія» у зв`язку з перевірками контролюючих органів, позивач проявив обачність у своїй діяльності, вчинив дії щодо з`ясування таких обставин та направив запит до контрагента, за результатами розгляду якого ТОВ «Українська нафто-газова компанія» повідомило позивачу джерело походження поставленого газу (ТОВ «Карпатигаз» та ТОВ «Енерго-сервісна компанія «Еско-Північ»), вказало про непричетність ТОВ «Турина, ТОВ «Юрай» до постачання природного газу позивачу та надало відповідні підтверджуючи документи.

Суд першої інстанції констатував, що на момент здійснення господарських операцій з ТОВ «Українська нафтогазова компанія» у позивача були відсутні підстави для виникнення сумнівів щодо дійсності отриманих від ТОВ «Українська нафтогазова компанія» первинних документів, у тому числі податкових накладних, оскільки такі накладні були складені у відповідності до вимог чинного законодавства та містили повну інформацію про зміст господарської операції. Таким чином, твердження контролюючого органу про відсутність у позивача права на формування показників податкової звітності на підставі первинних документів, виписаних ТОВ «Українська нафто-газова компанія», є передчасними, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «Дніпроспецсталь» у повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд правомірно не погодився, посилаючись на наступне.

Суд апеляційної інстанції врахував, що під час досудового слідства ОСОБА_2 заперечила свою участь у фінансово-господарській діяльності підприємства та підписанні від імені цього підприємства фінансових документів   

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.09.2016 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із закінченням строків давності. В ухвалі відображено, що підозрювана ОСОБА_2 визнала свою вину у інкримінованому правопорушенні повністю.

При цьому, договори на поставку природного газу з ПАТ «Дніпроспесталь» від імені ТОВ "Українська нафто газова компанія" підписані ОСОБА_1 на підставі довіреності. Вказаною особою також підписані акти передачі-приймання природного газу.

Під час допиту в якості свідка у суді першої інстанції ОСОБА_2 зазначила, що їй не відомо про господарські взаємовідносини ТОВ "Українська нафто газова компанія" з ПАТ «Дніпроспесталь»; такої особи як ОСОБА_1 вона не знає; довіреностей на його ім`я не видавала.

Крім того, апеляційний суд з`ясував, що встановлені перевіркою обставини, які не спростовуються наданими суду доказами, свідчать про те, що постачальниками на адресу ТОВ "Українська нафто газова компанія" природного газу були ТОВ "Крістенс", ТОВ "Грант тайм" та ТОВ «Торенія».

Досудовим слідством у кримінальних провадженнях щодо створення фіктивних суб`єктів підприємницької діяльності - ТОВ "Крістенс", ТОВ "Грант тайм" та ТОВ «Торенія» встановлено, що засновники та керівники цих підприємств не мають відношення до господарської діяльності вказаних підприємств, документів фінансово-господарської діяльності від імені цих підприємств не підписували. 

Положеннями Закону України «Про доступ до судових рішень» встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, з`ясовано, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 12.09.2014 у справі №761/24578/14-к ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, у зв`язку з закінченням строків давності. Судом у вказаному рішення встановлено, що ОСОБА_4 в березні 2012 року на прохання невстановленої особи за грошову винагороду придбала суб`єкт підприємницької діяльності - юридичну особу ТОВ «Крістенс», що надало можливість невстановленим особам здійснювати неконтрольовані державою фінансові операції та прикривати незаконну діяльність інших суб`єктів підприємницької діяльності.   

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 13.07.2015 у справі №761/17926/15-к ОСОБА_5 - засновника і директора ТОВ «Грант Тайм», визнано винним у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво), та звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, у зв`язку із закінченням строків давності. Обвинувачений заперечував свою участь у створенні та діяльності цього товариства, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів. 

Відповідно до ухвали Подільського районного суду міста Києва від 26.08.2014 у справі №758/9746/14-к органами досудового слідства ОСОБА_6 оголошено підозру в тому, що в квітні 2012 року, він своїми умисними діями, які виразились у створенні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) ТОВ «Торенія», з метою прикриття незаконної діяльності (фіктивне підприємництво), вчинив злочин передбачений частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України. ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись правилами оподаткування при оцінці податкових наслідків операцій позивача з контрагентом суд першої інстанції посилався на подані платником первинні документи.

Верховний Суд зазначає, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ти чи інші господарські операцій. Однак критерієм зменшення бази оподаткування податку на прибуток є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу. А відтак, на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з оплатою спірних послуг позивач повинен був надати, зокрема, документи, що свідчать про фактичне виконання постачальниками конкретних видів послуг та про результат виконання кожної послуги окремо у вигляді звіту, висновку тощо.

Необхідно враховувати, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Крім того, хоч з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов`язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів.

Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про обґрунтованість тверджень суду апеляційної інстанції, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом не можуть вважатися належними і достатніми, такими, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставними.

На думку Верховного Суду України, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

У спірному випадку контролюючий орган послався на нереальність здійснення господарських операцій та свої доводи підтверджував судовими рішеннями у кримінальних справах.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України статус фіктивного (нелегального) підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а відтак господарські операції такого підприємства не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що сам факт наявності у позивача природного газу, поставка якого була обумовлена договорами, не може бути беззаперечною підставою для висновку щодо правомірності формування витрат та податкового кредиту, оскільки визначальним у цій справі є встановлення обставин, які б свідчили про реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Українська нафто газова компанія", тобто з тією особою, по взаємовідносинам з якою позивачем і сформовано дані бухгалтерського та податкового обліку. Разом з тим, встановлені обставини у цій справі свідчать про відсутність реальних господарських взаємовідносин між ПАТ «Дніпроспецсталь» та ТОВ "Українська нафто газова компанія" та обґрунтованість висновків податкового органу щодо завищення позивачем витрат та податкового кредиту і, як наслідок, про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

У касаційній скарзі висновки апеляційного суду позивачем не спростовані, доводи касаційної скарги не підтверджують обставин неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається. Суд касаційної інстанції вважає, що судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи, судом повно встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, надано їм належну правову оцінку на підставі норм закону. 

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 52, 195, 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М. Кузьміна" про заміну позивача його процесуальним правонаступником задовольнити. Замінити Публічне акціонерне товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М. Кузьміна" його правонаступником - Приватним акціонерним товариством "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М. Кузьміна".

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" імені А.М. Кузьміна" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 у справі №808/1336/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду