Ухвала
 
30 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 333/3677/15
 
провадження № 61-13646ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , особа, що подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя та визнання права власності,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності.
 
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2015 року, затверджено мирову угоду від 08 липня 2015 року, укладену на підставі взаємних поступок між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про наступне: відповідач відмовляється на користь позивача від своєї 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки PEUGEOT BOXER, 2001 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; позивач в рахунок відшкодування вартості 1/2 частки автомобіля марки PEUGEOT BOXER, 2001 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, сплачує відповідачу 35 250,00 грн; право власності на автомобіль марки PEUGEOT BOXER, 2001 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 в цілому визнається за позивачем, що в подальшому підлягає державній реєстрації за позивачем в органах ДАІ; відповідач визнає право особистої приватної власності позивача на 1/2 частку нерухомого майна, складу літ. «Д», що знаходиться за адресою:           АДРЕСА_1 , придбаного за особисті грошові кошти за договором купівлі-продажу від 24 березня 2004 року, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н. В. в реєстрі за № 699; на підтвердження виконання позивачем свого обов`язку, передбаченого пунктом 2 цієї мирової угоди, відповідач зобов`язується представити позивачу розписку, яка посвідчує отримання визначеної грошової суми.
 
Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до    ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності закрито.
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
 
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2015 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
 
Судове рішення мотивоване тим, що, затверджуючи мирову угоду у справі, судом першої інстанції не було встановлено всього обсягу спільно нажитого майна подружжя, наявності у сторін у справі боргових зобов`язань, не було перевірено обставин з приводу порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, зокрема не було надано оцінки наявності у ОСОБА_1 боргових зобов`язань, кредитором за якими на час подання апеляційної скарги є ОСОБА_3 . 
 
У вересні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 серпня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги щодо зазначення підстав касаційного оскарження.
 
У листопаді до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали від 30 вересня 2020 року, з яких вбачається, що недоліки заявником усунуто.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду. 
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення апеляційним судом не було зазначено мотивів відхилення кожного аргументу, викладеного у відзиві на апеляційну скаргу, не зазначено мотивів відхилення клопотання про зупинення провадження у справі, не враховано правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 752/9802/17, провадження № 61-612св17, від 10 лютого 2020 року у справі № 922/2462/18, у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року у справі № 6-163цс12, від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13, від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
 
Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку. 
 
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Частинами першою, четвертою статті 175 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання позову) передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
 
Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд (частина п`ята статті 175 ЦПК).
 
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
 
За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.
 
На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.
 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 345/1396/17, провадження № 61?7586св18.
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції не встановив наявність у ОСОБА_1 на час вирішення в суді питання про поділ майна подружжя боргових зобов`язань, кредитором у яких був     ОСОБА_4 . 
 
Однак, враховуючи, що відповідно до договорів про часткове відступлення прав вимоги від 03 липня 2018 року та 22 лютого 2019 року та рішень Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від20 грудня 2018 року у справі № 331/5864/18, від 20 лютого 2020 року у справі № 331/2227/19 право вимоги до ОСОБА_1 на суму 10 000,00 грн та 2 073 397,37 грн перейшло від ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що умови мирової угоди суперечать закону, а також порушують права та інтереси ОСОБА_3 як кредитора.
 
Надаючи оцінку зазначеним у касаційній скарзі твердженням щодо неврахування апеляційним судом правових висновків Верховного Суду та Верховного Суду України, колегія суддів зазначає наступне.
 
Посилання заявника на неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20 лютого  року у справі № 6-163цс12, від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13 щодо можливості звернення стягнення на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя за умови доведеності факту укладення договору позики в інтересах сім`ї, є безпідставними з огляду на те, що ухвала суду першої інстанції, якою було затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , була скасована апеляційним судом з огляду на порушення положень статті 175 ЦПК України, зокрема не дослідження судом наявності у сторін боргових зобов`язань перед третіми особами, а тому питання можливості звернення стягнення на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, знаходиться поза межами апеляційного розгляду та не впливає на законність висновків апеляційного суду.
 
Інші посилання заявника на неврахування апеляційним судом правових висновків Верховного Суду та Верховного Суду України стосуються виключно вирішення питання про зупинення провадження у справі, яке відповідно до змісту оскаржуваного судового рішення апеляційним судом під час його ухвалення не вирішувалося.  
 
Таким чином, за результатами оцінки доводів касаційної скарги ОСОБА_1 та змісту постанови суду апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 серпня 2020 року є необґрунтованою. 
 
Керуючись частиною першою, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , особа, що подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя та визнання права власності.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                              Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                                  О. В. Білоконь