Головуючий суду 1 інстанції - Рукас О.В.
Доповідач -Коновалова В.А.

Справа № 417/9192/19
Провадження № 22-ц/810/574/20

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

                                           ПОСТАНОВА
Іменем України
20 жовтня 2020 року                                                                                     м. Сєвєродонецьк
                                                                                        
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Дронської І.О., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання Пономарьової В.С.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Марківська селищна рада Марківського району Луганської області, 
третя особа, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Марківського районного суду Луганської області від 08 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Рукас О.В. в с. Марківка Луганської області, 
за позовом ОСОБА_1 до Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2019 року ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом доБондарівської сільської ради Марківського району Луганської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування якого вказав, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько  ОСОБА_3 , який за своє життя 24 лютого 2010 року склав заповіт, яким заповів позивачу земельну ділянку, розташовану в межах Бондарівської сільської ради, згідно Державних актів на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ № 027638 та № 027610, виданих Бондарівською сільською радою на підставі рішення від 09 червня 2000 року № 11/3 і зареєстрованих в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю 15 листопада 2000 року за № 27 і № 28.
В травні 2019 року позивач звертався до Марківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку встановленого статтею 1270 ЦК України
Позивач зазначав, що пропустив строк з поважних причин у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, він ніде не працював, кошти на поховання батька займав, інших доходів не мав. 
Позивач просив суд встановити ОСОБА_1 додатковий строк в три місяці з дня набрання рішення законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 10 жовтня 2019 року залучено до участі в даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 02 липня 2020 року замінено первісного відповідача Бондарівську сільську раду Марківського району Луганської області на належного відповідача Марківську селищну раду Марківського району Луганської області.
Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 08 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини задоволено. Надано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, після смерті якого позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Звернувся до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину лише коли дізнався від секретаря Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області Ріпки Н.М. про існування заповіту на його ім`я, але згідно постанови нотаріуса № 02-31 від 10 травня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ним заява про прийняття спадщини не подавалась, разом зі спадкодавцем на день смерті не проживав.
Суд, враховуючи позицію відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову, встановивши відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у державній нотаріальній конторі, дійшов висновку, що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є поважним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Марківського районного суду Луганської області від 08 липня 2020 року та ухвалити нове рішення яким відмовити позивачу в задоволенні позовних, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що твердження позивача щодо причини пропуску строку для прийняття спадщини, а саме скрутне матеріальне становище, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки згідно відомостей Державної податкової служби у Луганській області ОСОБА_1 з часу смерті спадкодавця ОСОБА_3 до розгляду справи в суді був працевлаштований та мав дохід. Доводи позивача про незнання до 2019 року інформації про наявність заповіту, який склав батько 24 лютого 2010 року в Бондарівській сільській раді Марківського району не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
Також ОСОБА_2 зазначає, що відповідачами у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. Вважає, що Бондарівська сільська рада Марківського району, та її правонаступник Марківська селищна рада Марківського району Луганської області не є належними відповідачами по справі. Вона є належним відповідачем у справі, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину від 28 серпня 2012 року. Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище обставини, та як вважає ОСОБА_2 , постановив незаконну ухвалу від 02 липня 2020 року про заміну неналежного відповідача Бондарівську сільську раду Марківського району Луганської області на належного відповідача Марківську селищну раду Марківського району Луганської області.

(2) Позиція інших учасників справи
Копію ухвали Луганського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 отримав 27 серпня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 104).
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції в рішенні надано правову оцінку та встановлено відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. 
Наявна в матеріалах справи довідка, видана виконкомом Бондарівської сільської ради Марківського району №479 від 26 березня 2019 року про те, що ОСОБА_3 , 1946 року народження на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкав за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним на день смерті проживала його донька ОСОБА_2 , не свідчить проте, що ОСОБА_2 проживала разом з батьком за однією адресою, фактично вони мешкали в різних будинках, що підтверджується поясненнями свідків.
Представник відповідача, третя особа та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, надали заяви про розгляд справи без їх участі.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення і у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи. 
Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу. 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи позовні вимоги, та надаючи  ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору протягом 3 місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили, суд першої інстанції виходив з того, що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є поважним, оскільки після смерті батька у позивача було скрутне матеріальне становище, тому він спочатку не подавав заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, а про те, що існує заповіт батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач дізнався від секретаря Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області Ріпки Н.М. наприкінці квітня 2019 року.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача  ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області 04 квітня 2011 року, актовий запис № 5.
За життя  ОСОБА_3  склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Бондарівської ради Марківського району Луганської області Ріпкою Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 21, яким заповідав  ОСОБА_1 , на випадок своєї смерті із належного йому майна земельні ділянки, розташовані в межах Бондарівської сільської ради згідно Державних актів на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ № 027638 та № 027610, виданих Бондарівською сільською радою на підставі рішення від 09 червня 2000 року №11/3 і зареєстрованих в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю 15 листопада 2000 року за № 27 і № 28.
Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на вищевказані земельні ділянки.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).
Постановою державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.Є. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 травня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємець ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини не подав, разом з спадкодавцем на день смерті не проживав.
Суд першої інстанції виходив з того, що спадкова справа після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась, що підтверджується листом державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Луганській області Ченакала О.Є. №634/01-16 від 15 жовтня 2019 року.
Згідно довідки виданої виконкомом Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області № 479 від 26 березня 2019 року про те, що ОСОБА_3 , 1946 року народження, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті проживала та продовжує проживати за даною адресою - ОСОБА_2 - донька.
Відповідно до вимог ст.ст. 13, 263 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення. 
Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 10 жовтня 2019 року витребувано з Марківської державної нотаріальної контори спадкову справу спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На виконання зазначеної вище ухвали суду державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори повідомив, що за даними Алфавітної книги обліку спадкових справ спадкова справа після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася. 
Проте, судом першої інстанції не були враховані положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 із змінами та доповненнями, в редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Пунктом 232 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України відомості про спадкові справи підлягають обов`язковій реєстрації в Спадковому реєстрі в порядку передбаченому Положенням про Спадковий реєстр.
Порядок ведення й користування Спадковим реєстром, внесення до нього відомостей про заповіти та спадкові договори, посвідчені в Україні, а за бажанням заповідача - посвідчені (складені та/або прийняті на зберігання) і зареєстровані в іноземних державах згідно з Конвенцією про запровадження системи реєстрації заповітів, про заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину, а також надання інформації з нього, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 1810/5 від 07 липня 2011 року, в редакції на час виникнення спірних правовідносин щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.
Згідно пункту 2.2.3 зазначеного вище Порядку до Спадкового реєстру вносяться відомості щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4  ст.12 ЦПК України, не сприяв у повному обсязі  всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, зокрема не перевірив наявність спадкової справи стосовно померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видачі свідоцтва про право на спадщину у Спадковому реєстрі. 
ОСОБА_2 звертаючись до суду з заявою про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, посилалась на те, що вона є спадкоємицею за законом першої черги, на момент смерті батька постійно проживала з ним, тому вважається такою що прийняла спадщину. 
За змістом норм ЦПК України щодо доказування суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.
Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.
Тому, перевіряючи доводи апеляційної скарги, з метою повного та всебічного встановлення обставин по справі, що стосуються предмету спору, апеляційний суд вважає за доцільне дослідити докази (свідоцтво про право на спадщину за законом, витяг про державну реєстрацію прав, технічний паспорт), надані третьою особою до апеляційної скарги на спростування висновків суду першої інстанції щодо неприйняття ОСОБА_2 спадку після смерті батька ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.Є. 28 серпня 2012 року спадкоємцем майна ОСОБА_3 є донька померлого ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видане свідоцтва складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав від 28 серпня 2012 року власником житлового будинку з надвірними будівлями що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину ВРС № 615485 від 28 серпня 2012 року.
Зазначені обставини свідчать про те, що спадкоємцем першої черги за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донька ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала із останнім на день його смерті, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями. 
Ураховуючи викладене, безпідставними є посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу, що третьою особою не підтверджено обставини спадкування.
Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що третьою особою не підтверджено обставини спадкування не заслуговують на увагу з підстав викладених вище.
В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року зазначено, що суди відкривають провадження в такій справи у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б  дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.  При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особи відповідальних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність  спадкової справи стосовно спадкодавця у державній  нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови  про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Отже, належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності спадкоємців або неприйняття ними спадщини, чи відмови від неї є  територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Таким чином, ОСОБА_2 , є спадкоємцем за законом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому саме вона є належним відповідачем у даній справі. 
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 приймала участь у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Проте, відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не з`ясувавши всіх обставин у справі і не вирішивши питання в порядку, передбаченому ст. 51ЦПК України дійшов помилково висновку про те, що відповідачем у даній справі повинна виступати територіальна громада в особі Марківської селищної ради Марківського району Луганської області. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що позивач просить суд надати йому додатковий строк для прийняття спадщини не на все майно батька, а лише на те, що зазначено в заповіті, право на спадщину на яке його сестра не мала є необґрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до п. 3.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Оскільки позивач заявив позов до Марківської селищної ради Марківського району Луганської області, яка є неналежним відповідачем, а суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу не може усунути порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі відповідача на стадії апеляційного провадження, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, у задоволенні такого позову слід відмовити з цих підстав, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи належного відповідача.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). 
Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . При скасуванні рішення суду з зазначених підстав апеляційний суд вважає також недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні позивача до суду з позовом до належного відповідача. 
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  апеляційний суд у складі колегії суддів
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Марківського районного суду Луганської області від 08 липня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови буде складено 22 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                                    В.А. Коновалова

Судді І.О.Дронська 

М.В. Назарова