ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/4127/19                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 листопада 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                                                                 Бєлової Л.В.
суддів:                                                                                                     Аліменка В.О.,
                                                                         Кучми А.Ю.  

за участю секретаря судового засідання:                    Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати протиправними дії Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області, які виразились у складенні та наданні з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016, щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 3222485901:01:049:0048;
- скасувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016, які складені та надані Відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по АДРЕСА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Держархбудінспекції, яка виражається у формі невчинення нею дій (невиконанні у встановлених законом порядку та строк обов`язку) щодо здійснення заходів державного архітектурно-будівельного нагляду шляхом проведення позапланової перевірки законності рішення Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016 щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по АДРЕСА_1 за письмовим зверненням ОСОБА_1 про здійснення заходів державного архітектурно-будівельного нагляду від 03.12.2018.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року закрито провадження в адміністративній справі №640/4127/19 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про:
- визнання протиправними дій Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області, які виразились у складенні та наданні з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016, щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 3222485901:01:049:0048;
- скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016, які складені та надані Відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, та порушено норми матеріального права. 
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що висновок суду першої інстанції про наявність ознак приватноправового спору у даних відносинах є помилковим, оскільки суди адміністративної юрисдикції не позбавлені можливості в ході розгляду справи по суті спору надати оцінку існуванню порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень певних рішень. В свою чергу, сам лише факт посилання позивача на порушення його прав не може скеровувати характер спору у приватноправовому напрямку.
Позивач наголошує на відсутності між ним та Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області, а також третьою особою, будь-якого спору щодо цивільних прав, які стосуються забудови земельної ділянки чи реалізації третьою особою права користування земельною ділянкою. Позивач також заперечує існування у ньго будь-якого приватного інтересу у відносинах з Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2». 
30 жовтня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» адвоката Правдюка В.М., в якому третя особа повністю підтримує ухвалу суду першої інстанції та наголошує на відсутності правових підстав для її скасування. 
24 листопада 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2», в яких представник третьої особи наводить в обґрунтування власної правової позиції численну практику Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 15 липня 2020 року у справі № 809/78/16, від 22 серпня 2018 року у справі № 815/1568/16, від 16 січня 2019 року у справі № 815/1121/17 та інші. 
Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, додаткових пояснень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є членом територіальної громади села Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, відповідно до паспортних даних місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . 
29.12.2016 року Відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області були складені та надані Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» містобудівні умови та обмеження № 356/2016 від 29.12.2016 року щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 3222485901:01:049:0048.
03.12.2018 року ОСОБА_1 подано до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області звернення про здійснення заходів державного архітектурно-будівельного нагляду, що зареєстровано за вх.№10/10-С-0312/1. У цьому зверненні позивач просила: провести позапланову перевірку законності рішення Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016 щодо земельної ділянки площею 1,8 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 3222485901:01:049:0048; у разі виявлення невідповідності містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016 містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам - скасувати їх; про результати розгляду цього - повідомити письмово на наведену у зверненні адресу.
05.12.2018 року на адресу ОСОБА_1 . Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області направлений лист за №10/10-68/0512/06/01, яким повідомлялось про те, що з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, для проведення відповідно до пункту 21 Порядку №698 документальної перевірки законності прийнятих об`єктом нагляду рішень у сфері містобудівної діяльності, Департаментом направлені запити до відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації та Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради надати:
- текстові і графічні матеріали в електронному вигляді чинного основного виду містобудівної документації на місцевому рівні - Генеральний план с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області та завірену належним чином копію рішення про його затвердження; 
- текстові і графічні матеріали в електронному вигляді детального плану території (далі - ДПТ) та завірену належним чином копію рішення про затвердження ДПТ; 
- завірені належним чином копії складу матеріалів другого примірника МБОУ №41/2015 від 27.03.2015 у повному обсязі.
21.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області із запитом на інформацію, в якому просила надати засвідчені належним чином копії таких документів: наказу Держархбудінспекції та направлення на проведення позапланової перевірки за її зверненням 03.12.2018 (вх.№ 10/10-С-0312/1 від 03.12.2019); акта перевірки за результатами позапланової перевірки.
23.01.2019 року Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області направив до Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації лист за №10/10-23/2301/06/01, у якому зазначається, що у зв`язку з тим, що станом на час розгляду запиту гр. ОСОБА_1 від 21.01.2019 запитувані матеріали та документи до Департаменту не надходили, повторно запропоновано у найкоротший термін надати супровідним листом запитувані матеріали та документи для здійснення документальної перевірки законності прийнятих об`єктом нагляду рішень про надання ТОВ «Житлоіндбуд-2» МБУО №356/2016 від 29.12.2016.
25.01.2019 року Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області направив позивачу лист за №10/10-4/2501/06/01, яким повідомив, що станом на 24.01.2019 запитувані документи та матеріали містобудівної документації на місцевому рівні до Департаменту не надходили, тому на адресу відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації та Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради повторно направлені запити про надання матеріалів та документів для здійснення документальної перевірки законності прийнятих об`єктом нагляду рішень у сфері містобудівної діяльності. За результатами документальної перевірки, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, Департаментом в межах наданих повноважень будуть вжиті відповідні заходи реагування.
Супровідним листом від 25.01.2019 за вих.№1-12/90 Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада направила на адресу Департаменту: належним чином завірену копію рішення №4 13-ої сесії VI-го скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради «Про затвердження Генерального плану с. Петропавлівська Борщагівка» від 06.06.2012; диск.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо видачі містобудівних умов та обмежень, самі містобудівні умови та обмеження і бездіяльність щодо невчинення позапланової перевірки протиправними, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції, закриваючи провадження в частині позовних вимог стосовно містобудівних умов та обмежень, виходив з того, що позивач фактично оспорює містобудівні умови та обмеження, які є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов`язки тільки для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його надано. Спірні правовідносини між учасниками справи виникли внаслідок проведення третьою особою будівельних робіт, які порушують, на думку позивача, її права, а тому у позивача виникла необхідність захисту її цивільних прав (особистого немайнового інтересу), у зв`язку із чим вона звернувся до органів архітектурно-будівельного контролю, а в подальшому до суду.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги про визнання незаконними дій Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області щодо складення та надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016 та скасування цих містобудівних умов та обмежень є похідними і можуть бути розглянуті при вирішенні цивільним судом питання щодо законності проведення третьою особою будівельних робіт з порушенням вимог законодавства на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності і що спричиняє порушення цивільних прав (особистого немайнового інтересу) позивача.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із пунктом першим частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)  юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. 
Відповідно до частин другої, третьої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.
Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.
Колегія суддів зауважує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному:
«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких    законом    установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.».
Оскільки саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, колегія суддів не має підстав не погодитися із запропонованим підходом.
Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо складення та надання з порушенням вимог законодавства містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та скасування цих містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, позивач зазначила, що останні порушують її права на безпечне життя і здоров`я довкілля, а також права користування природними об`єктами права власності народу, що спричинено знищенням на спірній земельній ділянці значної частини зелених насаджень, які виконують природоохоронні, захисні функції території на якій мешкає позивач, в тому числі і захисту ґрунтів від ерозії, стабільності рівня ґрунтових вод, якості питної водив колодязях, тощо. 
Також позивач вказувала, що спірна земельна ділянка, яка знаходиться у комунальній власності, використовується всупереч інтересам територіальної громади села - замість утворення та улаштування паркової зони для відпочинку населення на земельній ділянці передбачено будівництво багатоповерхових житлових будинків, що порушує права позивача щодо відпочинку та користування корисними властивостями земельної ділянки, оскільки будівництво об`єктів нерухомості на ній унеможливлює її використання позивачем та іншими мешканцями села Петропавлівська Борщагівка у якості паркової зони для відпочинку населення. 
У позовній заяві зазначено, що будівництво на земельній ділянці призведе до погіршення екологічної ситуації в селі Петропавлівська Борщагівка, та унеможливлює користування водними ресурсами, що є порушенням прав позивача на безпечне довкілля, а також права користуватись природними об`єктами права власності народу. 
У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача також обґрунтовував позовні вимоги порушенням конституційних прав позивача на безпечне довкілля, а також на життя і здоров`я. 
В той же час, як вірно вказав суд першої інстанції, захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За правилами частини першої  статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до  статті 15 ЦК України  кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до пункту 10 частини другої  статті 16 ЦК України,  до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно з частиною першою  статті 21 ЦК України,  суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.
Враховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач фактично оспорює містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, які є правовим актом індивідуальної дії, що було вірно визначено судом першої інстанції. Такі правові акти породжують права й обов`язки в першу чергу для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким їх адресовано.
Спірні правовідносини між учасниками справи виникли внаслідок початку та проведення третьою особою будівельних робіт, які, на думку позивача, порушують її права, як власника сусідньої земельної ділянки та члена територіальної громади села Петропавлівська Борщагівка, а тому у позивача виникла необхідність захисту її цивільних прав, у зв`язку із чим вона звернулась до органів архітектурно-будівельного контролю, а в подальшому до суду.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги про визнання незаконними дій Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області щодо складення та надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 356 2016 від 29.12.2016 та скасування цих містобудівних умов та обмежень є похідними і можуть бути розглянуті при вирішенні цивільним судом питання щодо законності проведення третьою особою будівельних робіт.
Аналогічна правова позиція в подібних правовідносинах була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 815/1568/16 та від 05 грудня 2018 у справі № 804/3091/18.
Частиною першою  статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Відповідно до частини п`ятої  статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частини шостої  статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється та на необхідність вирішення спору у відповідній частині позовних вимог в порядку цивільного судочинства. 
Відповідно до  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Адміністративний суд не є судом, встановленим законом, для розгляду спірних правовідносин у даній справі. 
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року. 
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоіндбуд-2» про визнання протиправними дій та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. 
Згідно з положеннями  ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, додаткових пояснень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року - залишити без задоволення. 
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст виготовлено 25 листопада 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                                                                                                  Л.В. Бєлова

Судді                                                                                                                                                                                                              В.О. Аліменко,

                                                                                                    А.Ю. Кучма