ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17138/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  11 листопада 2020 року                                                                                  м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Зуєнко Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінського Бориса Андрійовича  про оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби

                                                  В С Т А Н О В И В :
24.07.2020 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінського Бориса Андрійовича про оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 р. позовну заяву повернуто позивачеві.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 04 серпня 2020.
Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що ним було належно оформлено та подано позовну заяву, яка була безпідставно повернута судом першої інстанції, який діяв  всупереч норм процесуального права.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.
Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, ухвала підлягає скасуванню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2020 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки адміністративний позов не оформлено у відповідності до вимог ст. статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, залишено без руху і встановлено позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті вказані вище недоліки шляхом:
- надання у паперовому вигляді примірників позовної заяви приведеної у відповідність до вимог ст. 159-161 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до кількості учасників справи;
-  визначення відповідача у справі з врахуванням положень ч. 3 ст. 287 КАС України;
- уточнення позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови №56574467;
- надання доказів сплати судового збору у розмірі 840, 40 грн. або доказів звільнення від сплати судового збору.
10 та 11 серпня 2020 року через систему "Електронний суд" позивач подав до суду заяву про усунення недоліки разом з додатками в електронному вигляді. 
Згідно вказаної заяви, як і зазначає суд першої інстанції, позивачем було уточнено позовні вимоги, в частині визнання протиправною та скасування постанови № 56574467, а саме:
- визнання неправомірними дій державного виконавця відповідача Полінського Б.А. , які полягають у винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.06.2018 року ВП №56574467;
- визнання неправомірними дій державного виконавця Відповідача Полінського Б.А., які полягають у винесенні постанови про арешт майна боржника від 24.09.2018 ВП № 56574467;
-   визнання неправомірними дій державного виконавця Відповідача Полінського Б.А., які полягають у винесенні постанови про арешт коштів боржника від 24.09.2018 ВП № 56574467;
-  визнання протиправною та скасування постанови виконавчого провадження № 56574467 від 27.06.2018 року;
-  визнання протиправною та скасування постанови виконавчого провадження № 56574467 від 24.09.2018 року;
- визнання протиправною та скасування постанови виконавчого провадження № 56574467 від 15.07.2020 року;
- визнання протиправною та скасування постанови виконавчого провадження № 56574467 від 15.07.2020 року;
- визнання неправомірною бездіяльність Головного державного виконавця Полінського Б.А., яка полягає у невинесенні постанови про закриття виконавчого провадження № 56574467;
-  зобов`язання відповідача закрити виконавче провадження № 56574467.
Крім того, надано платіжне доручення від 09.08.2020 року № 10 про сплату 840,40 грн. за звернення до суду з даним позовом та визначено відповідачем Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Щодо надання у паперовому вигляді примірників позовної заяви приведеної у відповідність до вимог ст. 159-161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідно до кількості учасників справи, то позивач зазначив наступне.
Суди мають приймати подані електронні документи як оригінали документів, а електронні копії паперових документів, як завірені копії оригіналів документів, та можуть вимагати надання їх оригіналів для перевірки. Однак відповідний обов`язок до початку функціонування системи ЄСІТС покладається на місцеві та апеляційні суди, а також на Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що ОСОБА_1 у встановлений судом строк недоліків позовної заяви належним чином не усунув, що відповідно до п.1 ч.4 статті 169 КАС України свідчить про наявність підстав для повернення позовної заяви.
Однак, колегія суддів вважає такий висновок судді першої інстанції безпідставним, виходячи з такого.
Відповідно до ч.1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на ч.1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
За змістом ч.1, 2, п.2-5 ч.5 статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
В позовній заяві зазначаються: 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживаня чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Згідно ч.1, 4 статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Приписами п.3 ч.1 статті 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
З огляду на п. 1 ч. 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Матеріалами справи підтверджується, що у встановлений судом строк ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви, адже дійсно не надав для відповідача роздруковану копію апеляційної скарги.
Відтак, у суду першої інстанції формально були наявні підстави, які чітко визначені в п. 1 ч. 4 статті 169 КАС України, для повернення адміністративного позову.
Водночас колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем на виконання вимог ухвали суду від 04 серпня 2020 року документи, вдався до надмірного формалізму.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", №   35787/03, п. 29).
При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним". Для того щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення про повернення позовної заяви суд першої інстанції допустився надмірного формалізму та фактично позбавив позивача гарантованого йому національним та Європейським законодавством права на доступ до правосуддя.
Враховуючи викладені обставини та докази у їх сукупності, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого, зокрема, статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України, а також неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви.
Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.
Таких же висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 22 жовтня 2019 року по справі № 826/9584/18. Зазначений висновок хоч і стосується інших правовідносин, проте застосований у ньому підхід до визначення меж формалізму може бути врахований під час розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 .
Водночас, колегія суддів зауважує, що статтею 287 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, до яких відноситься позов ОСОБА_1 .
Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Статтею 268 КАС України передбачено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Отже, з огляду на положення статті 268 КАС України, суд мав направити дану позовну заяву саме в електронному вигляді на офіційну електронну адресу відповідача, тому підстав для зобов`язання позивача надати копію позовної заяви в роздрукованому вигляді у суду першої інстанції не було.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Щодо вимог апелянта розглянути позовну заяву і ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, колегія суддів зазначає, що такі не можуть бути задоволені, оскільки вирішення вказаних питань має бути здійснено судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції,  в даному випадку, лише наділений повноваженнями щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Повне судове рішення складено 11.11.2020 р.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, ч. 1 п. 4 ст. 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційниий суд,
                                                     П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 р. - задовольнити частково.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінського Бориса Андрійовича  про оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

            Колегія суддів:                                                                                  О.В. Карпушова

                                                                                                    Л.В. Губська
                                                                                                      
                                                                                                    О.В. Епель