ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 460/5506/20 пров. № А/857/10244/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року про зупинення провадження (головуючого судді Борискіна С.А., ухвалену у письмовому провадженні м. Рівне) у справі №460/5506/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинення певних дій,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.07.2020 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті їй за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно та з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно доплати до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796- XII, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно та з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на момент виплати вказаної доплати, визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті їй за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяної здоров`ю, в передбаченому законом розмірі як інваліду 2 групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно пенсію у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком щомісячно і додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком щомісячно.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року зупинено провадження у справі № 460/5506/20 до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 510/1286/16-а.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що спір у цій справі не є подібним спору у справі № 510/1286/16-а, до набрання законної сили рішенням суду у якій, суд першої інстанції зупинив провадження. 
Відповідачем не подано до суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №460/5506/20 та ухвалою суду від 18.09.2020 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з тих мотивів, що застосування строку звернення до суду у соціальних спорах є винятковою проблемою, а тому вважав за необхідне провадження у цій справі зупинити до розгляду справи № 510/1286/16-а, у якій Велика Палата Верховного Суду 26.06.2019 винесла ухвалу про прийняття справи до розгляду.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. 
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. 
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. 
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають або роблять недоцільним розгляд справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. 
Так, із змісту розглядуваного адміністративного позову та матеріалів справи видно, що предметом спору (дослідження) у цій справі №460/5506/20 є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно та з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на момент виплати вказаної доплати, нарахувати та виплатити за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно пенсію у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком щомісячно і додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком щомісячно. 
У цій справі суд першої інстанції вважав, що необхідним є також вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із цим адміністративним позовом. 
Колегією суддів також встановлено, що згідно з ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року прийнято до розгляду справу №510/1286/16-а за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
У тій справі №510/1286/16-а Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки існує виняткова проблема та необхідність формування правової позиції у правовідносинах (спорах) стосовно соціального захисту громадян, у питанні щодо строку звернення до суду, встановленого процесуальним законом - КАС України. 
Ураховуючи те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, а також те, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав на наявність у справі виключної правової проблеми з огляду на відсутність сталої судової практики, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність правових підстав для прийняття цієї справи №510/1286/16-а до розгляду. 
Судом першої інстанції у цій адміністративній справі №460/5506/20 вірно встановлено та враховано, що станом на дату вирішення питання про зупинення провадження у справі, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості щодо результатів розгляду Великою Палатою Верховного Суду адміністративної справи №510/1286/16-а. 
Тому, з метою правильного застосування норм матеріального права та дотримання норми процесуального права, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України, до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду (Великої Палати Верховного Суду) у справі №510/1286/16-а. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції дотримано норм процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття рішення щодо питання зупинення провадження у справі, а тому немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі. 
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року про зупинення провадження у справі №460/5506/20 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

                  Головуючий суддя                                        Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                              В.В. Гуляк

                                                                                          Р.Й. Коваль