ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8189/20 Справа № 199/6723/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 81 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Каратаєвої Л.О., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова установа “Європейська факторингова компанія розвитку” про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом акціонерного товариства “Дельта Банк” до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, - 
В С Т А Н О В И Л А : 

У жовтні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова установа “Європейська факторингова компанія розвитку” звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Вказана заява мотивована тим, що 04 грудня 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська ухвалено рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист. 11 травня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» було укладено Договір №1370/К про відступлення права вимоги, відповідно якого право грошової вимоги за Кредитним договором №10403066000 від 31 серпня 2005 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , перейшло до заявника.
Враховуючи викладене, заявник просив здійснити заміну стягувача у виконавчому провадженні, видати дублікат виконавчого листа та поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова установа “Європейська факторингова компанія розвитку” задоволена.
Задовольняючи вказану заяву, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що він не був належним чином повідомлений про розгляд заяви. Крім того, апелянт зазначає, що ухвала не містить жодного обґрунтування та зазначення підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Також апелянт зазначає, що виконавчий лист у даній справі вже отримувався 28 січня 2015 року, однак дій щодо виконання рішення суду матеріали справи не містять. До того ж, апелянт зазначає, що заявник звернувся з заявою про видачу дублікату виконавчого листа вже після спливу строку на його виконання. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України)
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Так, матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства “Дельта Банк” заборгованість за кредитним договором від 31 серпня 2005 року в сумі 23611,22 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 277678,44 грн..
Встановлено, що 28 січня 2015 року представник публічного акціонерного товариства “Дельта Банк” отримав копію рішення та два виконавчих листа.
11 травня 2019 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» було укладено Договір №1370/К про відступлення права вимоги, відповідно якого право грошової вимоги за Кредитним договором №10403066000 від 31 серпня 2005 року перейшло до товариства. 
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Встановивши, що заява Товариства про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви в частині зміни стягувача у виконавчому провадженні.
Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду щодо обґрунтованості та в зв`язку із цим задоволення заяви в частині видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Відмовляючи у задоволенні заяви в частині видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, колегія суддів виходить з наступного. 
У ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціювання Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі №2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.
Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.
Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. 
Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Колегія суддів наголошує на тому, що видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним ЗУ «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. 
В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.
Згідно з ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст. 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити будь-який ризик свавілля.
На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C.G.andOthers v.Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, §39), «Олександр Волков проти України» («OleksandrVolkov v.Ukraine», заява №21722/11, §170)).
Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що знаючи про судовий процес, учасник справи повинен в розумні інтервали часу вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого йому судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року).
ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до заяви про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання не надало жодного доказу його втрати.
Встановивши, що представник Банку 28 січня 2015 року отримав два виконавчих листа, однак дій щодо пред`явлення їх до виконання не вжив, а також врахувавши відсутність належних та допустимих доказів поважності причин суттєвого порушення банком строку встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання, - колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви стягувача в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника про те, що підставами пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання були події на сході України, кадрові зміни працівників Банку та складна і довготривала процедура передачі документів від структурних підрозділів Банку до консолідованого офісу банку, оскільки вказані обставини не є поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення заяви Товариства в повному обсязі.
Оскаржувана ухвала в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, як така, що суперечить нормам процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.
В іншій частині ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                                  П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року — скасувати в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.
В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова установа “Європейська факторингова компанія розвитку” про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання — відмовити.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Л.О. Каратаєва

Т.Р. Куценко