П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/912/20	
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.
                         при секретарі:               Шатан В.О.  
          розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-ЮГ" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -

В С Т А Н О В И Л А:
          У квітні 2020р. ТОВ "НІКО-ЮГ" звернулося в суд із позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів за №UA508040/2020/000014/2 від 30.01.2020р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA508040/2020/00027 від 30.01.2020р..
          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.01.2020р. для здійснення митного оформлення товару через представника ФОП ОСОБА_1 до ВМО митного поста "Херсон - центральний" Чорноморської митниці Держмитслужби подано митну декларацію за №UA508040/2020/000014/2, відповідно до якої митна вартість товару визначена декларантом за ціною контракту 20 325дол.США. 
          Однак, 30.01.2020р. митницею прийнято рішення за №UA508040/2020/000014/2 про коригування митної вартості за резервним методом та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA508040/2020/00027.
          Позивач вважає, що обставини на які вказую відповідач в оскаржуваному рішення, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості.
          Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
          Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020р. адміністративний позов задоволено.
          Визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів за №UA508040/2020/000014/2 від 30.01.2020р..
          Визнано протиправною та скасовано картку відмови Чорноморської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA508040/2020/00027 від 30.01.2020р..
          Стягнуто з Чорноморської митниці Держмитслужби за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ТОВ "НІКО-ЮГ" судовий збір у сумі 4 204грн.. 
          В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган приймаючи оскаржувані рішення діяв з порушенням норм митного законодавства України, оскільки товариством надано усі необхідні документи для розмитнення товарів, а митницею не надано їм належної оцінки та визнано, що представлені документи не підтверджують митну вартість товару за ціною договору.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 9.05.2019р. між ТОВ "НІКО-ЮГ" та компанією WorldTrade Tomasz Biernacki укладено контракт за №09/05/2019/PL/UKR, у відповідності до якого визначено умови продажу фруктів, які знаходяться в пропозиції продавця в асортименті, кількості і цінах, вказаних у домовлених сторонами замовленнях.
У відповідності до  п.1.1 умов вказаного контракту, продавець продає, а покупець купує товар, згідно з асортиментом і за цінами, визначеними в інвойсах до цього Контракту. Пунктом 6.2 Контракту передбачено, що оплата за товар здійснюється того самого дня, коли відбувається прийом товару Покупцем. Згідно п.3.2 Контракту, товар повинен бути поставлений на умовах FCF Груєць Польща (відповідно до «Інкотермс – 2010»).
На виконання умов даного Контракту, у січні 2020р., на підставі супроводжувальних документів, позивач отримав від Компанії WorldTrade Tomasz Biernacki товар – «груші свіжі». Відповідно до Інвойсу VAT36/МО/01/2020 від 27.01.2020п. на загальну суму 20   325дол.США.
Для здійснення митного оформлення товару поставленого за вказаним контрактом позивачем через представника ФОП ОСОБА_1 до ВМО митного поста "Херсон - центральний" Чорноморської митниці Держмитслужби, 30.01.2020р., було подано митну декларацію за №UA508040/2020/000014/2, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту та склала - 511 657,96грн.,  виходячи із контрактної вартості товару 20 325USD та вартості перевезення товару, із наданням відповідних документів передбачених ст.53 МК України, а саме: рахунок - фактура (інвойс) 36/МО/01/2020 від 27.01.2020р., автотранспортна накладна б/н від 27.01.2020р., фіто санітарний сертифікат EC/PL/0926774 від 27.01.2020р., сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.І PL/MF/AN0511982 від 27.01.2020р., документ, що підтверджує вартість перевезення товару 137-20 від 30.01.2020р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі – продажу товарів №09/05/2019/PL/UKR від 9.05.2019р., договір про надання послуг митного брокера №36 від 21.11.2018р., Договір (контракт) перевезення б/н від 27.01.2020р..
Проте, 30.01.2019р. митним органом прийнято картку відмови за №UA508040/2020/00027 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 
Також, 30.01.2020р., Чорноморською митницею державною службою України прийнято рішення №UA508040/2020/000014/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якої відкоригована митна вартість товару  на рівні 1,2100USD  за кг/нетто на загальну суму 23 595,00USD. 
Перевіряючи правомірність дій та рішення митного органу, з урахування підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.
За змістом ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Спірні правовідносини, які виникли з приводу визначення митної вартості товарів регулюються Митним Кодексом України (надалі - МК України).
Приписами п.23,24 ст.4 МК України визначено, що митне оформлення – це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
          На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
          За правилами ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
          За змістом ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
          Положеннями ч.1,2 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
          Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
          Відповідно до ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст.59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст.64 цього Кодексу.
Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
          Водночас, відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.
          Відповідно до ч.5,6 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
          Як визначено в ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
          Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.
          За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.
Отже, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Судова колегія зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього кодексу.
Як вбачається зі змісту рішення митного органу про коригування митної вартості товару №UA 508040/2020/000014/2 від 30.01.2020р., у визнанні заявленої декларантом митної вартості було відмовлено у зв`язку із тим, що, на думку митниці, товариством заявлено не повні відомості про митну вартість та окремі складові митної вартості (витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено. При цьому відповідач вважає, що подані документи містять розбіжності, а саме: вартість товару в польських злотих у комерційному інвойсі (78 200,44 PLN) відрізняється від вартості товару у додатково наданій копії митної декларації країни відправлення (78 489,00 PLN). 
Також у рішенні йдеться про те, що позивач на вимогу не надав наступні документи: за наявності - платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту): документи, що підтверджують вартість перевезення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. 
З вказаного приводу судова колегія зазначає, що митним органом ні в рішенні про коригування митної вартості, ані в поясненнях до суду так і не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових. 
Що стосується відомостей про страхування товару, то судова колегія зазначає, що умови поставки FCA (FREE CARRIER) за Інкотермс-2010 не передбачають обов`язку ані продавця, ані покупця здійснювати страхування товару. Також, за зазначених умов продавець зобов`язаний у відповідності до договору купівлі-продажу надати покупцю товар, рахунок-фактуру або еквівалентне йому електронне повідомлення, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть знадобитись за умовами договору купівлі-продажу. Обов`язку надання документів зі страхування товару наведеними умовами поставки не передбачено. Договір купівлі-продажу також не містить вимог щодо страхування товару.
У відповідності до п.8 ч.2 ст.53 МК України вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося.
Отже, якщо страхування не здійснювалось та орган митного контролю не може надати обґрунтованих доводів протилежного, то вимоги щодо надання страхових документів слід вважати безпідставними.
Таким чином, судова колегія вважає, що у митного органу на час прийняття рішення про коригування митної вартості та картки відмови не було підстав для обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару в частині визначення митної вартості товару.
Інші документи, які були витребувані митницею, на думку колегії суддів, в даному конкретному випадку не мали жодного значення для обчислення митної вартості товару. Надані ж позивачем документи у своїй сукупності надавали митниці змогу достовірно і повно перевірити правильність обчислення митної вартості.
Що стосується доводів апеляційної скарги, зокрема, відносно того, що надані ТОВ "НІКО-ЮГ" при митному оформлені документи не підтверджують такої складової митної вартості як витрати на транспортування, судова колегія виходить з наступного.
Так, з аналізу змісту оскаржуваних рішень, а також письмової вимоги про надання документів вбачається, що митний орган жодного разу не зазначив про відсутність чи недостатність документів, які б підтверджували витрати позивача на доставку товару, що декларується. Зазначена обставина також не була підставою для коригування митної вартості товару.
Щодо відмінності назви перевізника в заявці позивача та в наданій до митниці CMR, судова колегія зазначає, що експедитор ФОП ОСОБА_2 має право  наймати  третіх осіб з метою виконання зобов`язань за договором перевезення.
Отже, наданих разом з митною декларацією документів, станом на дату прийняття оскаржуваних рішень, відповідачу було достатньо для того, щоб вважати вказану декларантом вартість перевезення - 42 000грн. (згідно листа ФОП ОСОБА_2 №137-20 від 30.01.2020р.) підтвердженою. Також, позивачем долучено  договір - заявку  на перевезення від 27.01.2020р..
А тому, колегія суддів вважає твердження митного органу про недостатність поданих декларантом документів для підтвердження вартості перевезення товару та подальші аргументи в цьому напрямку є намаганням державного органу створити додаткове правове обґрунтування правомірності прийнятих ним рішень після їх прийняття, в процесі судового оскарження.
За правилами ч.2  ст.55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
У відповідності до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених  наказом Міністерства фінансів України за №598 від 24.05.2012р., посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.59,60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст.64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення: «за результатами проведеної консультації, митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу - МД від 10.01.2020 № UА205030/2020/000410, а саме: 1,21 Дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 19 500 * 1,21= 23 595 Дол. США). Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість (операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів;- на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.».
Проте, вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Отже, позивачем для оформлення товару за методом №1 надано усі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.
          Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ "НІКО ЮГ" та скасування спірних рішень митного органу.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Чорноморської Митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
          Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020р. – залишити без змін.
          Стягнути з Чорноморської Митниці Держмитслужби (73000, м.Херсон, вул.Гоголя, 13, код ЄДРПОУ 43335608) на користь Державної судової адміністрації України (ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача №UA628999980000034315206081007; код класифікації доходів бюджету 22030101.) судовий збір у розмірі 6 306грн..
          Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.                                                     
                    
                                                  Повний текст судового рішення виготовлений 5 листопада 2020р.          

                    Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський

                       Судді:                                                                                   А.В. Крусян                                        

                                                                                                   О.В. Яковлєв