ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4018/20 Справа № 196/1688/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гудим О. М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року                 колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Варенко О.П.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В., 
за участю секретаря Кравченка Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на  рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання права власності, 

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Першим Суворівським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 04.06.2010 року), яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області № 1173 від 05.11.2018 року).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (копія актового запису про смерть № 329 від 25.11.2011 року), який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області № 1173 від 05.11.2018 року).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазай І.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2183; земельна ділянка, площею 0,2128 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1225680500:07:009:0002, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 847931.
За життя ОСОБА_3 заповіту не складала. Померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв спільним проживанням зі спадкодавцем, проте юридично свої права не оформив. На даний час, вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . Крім неї, спадкоємців за законом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_3 немає.
Після смерті ОСОБА_3 , позивач звернулася до державного нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав, проте 22 травня 2012 року їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, вона була вимушена звернутися до суду.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1233, 1268 ЦК України, просила суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою села Орлово Мелітопольського району Запорізької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якій вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазай І.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2183, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.01.2009 року № 21608140; на земельну ділянку, площею 0,2128 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1225680500:07:009:0002, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якій вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 847931, Договору дарування земельної ділянки від 29.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазай І.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2181.
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що спірний будинок було придбано під час перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у шлюбі, однак визнавши право власності за позивачем, судом не встановлювалося коло спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_4 . При цьому позивач навіть не перебуває у родинних відносинах з ОСОБА_4 та не має права на його частку будинку.
Представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Першим Суворівським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 04.06.2010 року) яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області № 1173 від 05.11.2018 року.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазай І.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2183, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.01.2009 року № 21608140 (а.с.17, 18);
- земельна ділянка, площею 0,2128 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1225680500:07:009:0002, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 847931, Договору дарування земельної ділянки від 29.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазай І.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2181 (а.с.19-21).
За життя ОСОБА_3 заповіту не складала. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією актового запису про смерть № 329 від 25.11.2011 року.
Померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв спільним проживанням зі спадкодавцем, проте юридично свої права не оформив. 
Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
       Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Позивач після смерті ОСОБА_3 звернулася до державного нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав, проте 22 травня 2012 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , тому вирішив визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку.
Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом встановлено, що, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_4 , 29.12.2008 року ОСОБА_3 придбала будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Купівля житлового будинку була вчинена за письмовою згодою ОСОБА_4 , відповідно п.1.9. договору купівлі-продажу від 28.12.2008 р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.18)
Згідно договору дарування від 28.12.2008 р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 прийняла в дар земельну ділянку, площею 0,2128 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по  АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1225680500:07:009:0002.
Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Згідно частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.  
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.
Однак суд першої інстанції, визнаючи за позивачем право власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , залишив поза увагою, що до складу спадщини входить лише частка померлої в спільній сумісній власності подружжя. 
Той факт, що ОСОБА_4 прийняв спадщину шляхом постійного проживання з ОСОБА_3 , не впливає на обсяг спадкових прав ОСОБА_2 , оскільки з матеріалів справи не вбачається їх родинний звязок. 
При цьому, з апеляційною скаргою звернулась донька та спадкоємець померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , однак коло спадкоємців спірного сумісного майна судом не встановлювалось та до участі у справі ОСОБА_1 судом першої інстанції не залучалось.
Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 745, 00 грн. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити. 
Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року –  скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання права власності.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 745, 00 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко 

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова