ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7562/20 Справа № 2-410/3929/12 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борисова С.А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28 листопада 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач проживає окремо, дитину матеріально не забезпечує. Відповідач працює грузчиком на м`ясокомбінаті “Ювілейний”, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Інших дітей чи непрацездатних осіб, які знаходилися б на його утриманні, відповідач не має. На підставі викладеного  ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на місяць.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 , 1988 року народження, проживаючого в АДРЕСА_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої в АДРЕСА_2 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09 серпня 2012 року до його повноліття.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 03 жовтня 2012 року скасувати, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
       Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року вказує на те, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, у редакція яка діяла на час звернення з даним позовом, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ст. 181 СК України, у редакція яка діяла на час звернення з даним позовом, передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі.
За вимогами статті 182 СК України, у редакція яка діяла на час звернення з даним позовом, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, у редакція яка діяла на час звернення з даним позовом, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 184 СК України передбачено, у редакція яка діяла на час звернення з даним позовом, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. 
       Статтею 191 СК України визначено, у редакція яка діяла на час звернення з даним позовом, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
       В п.17 Постанови Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 05 травня 2006 року роз”яснено, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
       З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2009 року (а.с.4). 
       Від шлюбу мають неповнолітнього сина — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
       Позивач, звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, зазначала, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо, дитину матеріально не забезпечує (а.с.1, 2).
       Судом встановлено, що дитина проживає із матір”ю, знаходиться на утриманні матері, відповідач проживає окремо, дитину матеріально не забезпечує.
       З довідки про доходи №417 від 01 жовтня 2012 року вбачається, що відповідач працевлаштований, працює фахівцем з складської логістики на м`ясокомбінаті “Ювілейний” та має регулярний дохід (а.с.11).
       Встановлено, інших утриманців відповідач не має.
       Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції посилався на те, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на обох батьків, відповідач, який є працездатним та отримує регулярний дохід, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.
       Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 15 червня 2020 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-410/3929, виданого 19 жовтня 2012 року на виконання рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року (а.с.31).
       Слід зазначити, визначаючи розмір аліментів, що підлягають щомісячному стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, судом враховані всі обставини справи у їх сукупності, а тому висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є обґрунтованим.
       Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами ст.ст.181, 184 СК України, які діяли на час ухвалення судом рішення, та правильно застосовані судом першої інстанції.
       Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач не був обізнаний про наявність справи на розгляді у суді першої інстанції є безпідставними, оскільки у матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_1 від 02 жовтня 2012 року на адресу суду з проханням розгляд справи проводити у його відсутність у зв”язку із зайнятістю на роботі, проти задоволення позову заперечував (а.с.10). 
       Посилання в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи є необгрунтованими.
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
       Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді