Справа №591/3055/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Капкін О. Б.	
Номер провадження 33/816/311/20 	Суддя-доповідач Матус В. В. 	
Категорія  44-3 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 травня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ), 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн., - 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 21 травня 2020 року об 11.50 год. знаходився у публічному місці, а саме: у приміщенні магазину «Сам» за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 9, без засобів індивідуального захисту (медичної або респіраторної маски), чим порушив вимоги п.п. 1 п.3 постанови КМУ № 392 від 20.02.2020 та скоїв правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим судовим рішенням та просить скасувати постанову судді, звільнивши його від відповідальності за вчинене ним правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
За змістом доводів апеляційної скарги звертається увага на неповне з`ясування  судом обставин, що мають значення для справи, а саме, що ОСОБА_1 є інвалідом  другої групи, що підтверджується приєднаною до скарги довідкою до акта огляду  медико-соціальною експертною комісією № 947613 від 29.01.2019 р. Також зазначає, що посилання на неадекватну поведінку ОСОБА_1 містяться  і у оскаржуваній постанові.
Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури учасників провадження було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а їх участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга  підлягає частковому  задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Згідно з п. п. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. №211 (із змінами, внесеними постановою КМУ №291 від 22 квітня 2020 року) "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з 6 квітня до 11 травня 2020 року на всій території України установлено карантин та заборонено перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.
Громадське місце - частина будь-якої споруди, яка доступна або відкрита для населення, в тому числі за плату (під`їзди, підземні переходи, стадіони; парки, сквери, дитячі майданчики, стадіони, зупинки громадського транспорту, ліфти, державні установи, медичні установи та інше).
Отже, не дотримавшись передбачених заборон щодо перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно,  ОСОБА_1 порушив встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 16 березня 2020 р. № 215 правила щодо карантину людей, тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.
Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а тому підтверджують винуватість  ОСОБА_1 в порушенні правил щодо карантину.
Проте, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог статей 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи /п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії»/.
Суд апеляційної інстанції також враховує практику ЄСПЛ про те, що застосований захід має бути пропорційним переслідуваній меті.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 має поганий стан здоров`я, раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.
Відповідно до  статті 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова судді першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі.
Щодо доводів апеляційної скарги про неосудність ОСОБА_1 , то вони не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять даних на підтвердження зазначеного.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.  22, 284, 294 КУпАП, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   – задовольнити частково.
Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.
Провадження в справі щодо ОСОБА_1 – закрити, на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Матус В. В.