УХВАЛА

09 грудня 2020 року  
Київ
справа №340/1405/20
адміністративне провадження №К/9901/31171/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.  Е., 
суддів - Жука  А.  В., Шевцової Н.  В., 
перевіривши касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18  червня 2020  року  
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15  жовтня 2020 року
у справі №  340/1405/20 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку про зобов`язання вчинити дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку, у якому просив нарахувати та виплатити на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з дня звільнення по день остаточного розрахунку, виходячи з грошового забезпечення за 2 повних місяці перед звільненням.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18  червня 2020  року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15  жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку на користь ОСОБА_1 відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 9642,63 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18  червня 2020  року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15  жовтня 2020 року і прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 
Разом з тим, пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 328 України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Разом з тим, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08  травня 2020 року вирішено здійснювати розгляд справи №  340/1405/20 за правилами спрощеного позовного провадження.
Предметом розгляду цієї справи є зобов`язання відповідача виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з дня звільнення по день остаточного розрахунку. 
Оскаржуючи судові рішення, розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, позивач зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Позивач у касаційній скарзі зазначає, що спори щодо середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні носять масовий характер, так як порушення прав військовослужбовців, через які виникає право на вимогу виплати середнього заробітку не поодинокі та мають суспільний характер. А тому, розгляд справи №340/1405/20, та його результати в касаційній інстанції, мають значний суспільний інтерес для ветеранської спільноти, як місцевого, так і всеукраїнського значення.
Формування єдиної правової позиції в даній категорії справ дозволить визначити подальші перспективи захисту соціальних прав ветеранів війни в Україні, оскільки дане питання стосується величезної кількості тих, хто приймав участь у захисті Батьківщини і мають надію на справедливість.
Таким чином, позивач у касаційній скарзі обґрунтував наявність підстав, за яких рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.
Позивач подає касаційну скаргу з підстав, передбачених пунктами 2 та 3 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме:
- якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
- якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обґрунтування пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України, позивач наводить постанови у справах №340/1405/20 та №340/3371/19, у яких судами апеляційної інстанції зроблені протилежні висновки. Так при розгляді справи №340/3371/19 суд дійшов висновку, що статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника, установи, органу. Натомість у справі №340/1405/20 суд дійшов висновку, що незважаючи на факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та підтвердженої вина власника, розмір відшкодування передбачений статтею 117 Кодексу законів про працю України, за певних умов може бути зменшено виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності.
На думку позивача, можна зробити висновок, що при розгляді одного і того ж спірного питання, суд висловлює різні думки при вирішенні спору, що свідчить про те, що відсутня єдина правова позиція щодо відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовців.
Також, скаржник вказує, що апеляційним судом неправомірно було застосовано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №761/9584/15ц (провадження №14-623цс18) від 26 червня 2019, оскільки скорочення середнього заробітку, застосоване судами, відноситься до категорії справ, пов`язаних з договірними правовідносинами.
Також, посилаючись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права до спірних правовідносин, а саме, статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України, статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», які пов`язані із середнім заробітком за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовців. 
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пунктів 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18  червня 2020  року  та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15  жовтня 2020 року.
Витребувати з Кіровоградського окружного адміністративного суду справу №340/1405/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                   В.Е. Мацедонська

Судді                                                                                                        А.В. Жук

                                                                                                                 Н.В. Шевцова