Ухвала
03 грудня 2020 року
справа № 310/883/20
провадження № 61-17804 ск 20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати працівнику всіх належних сум при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» Міністерства юстиції України.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 
від 08 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до Державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати працівнику всіх належних сум при звільненні задоволено частково.
Стягнуто з Державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 15 000,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 
з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» Міністерства юстиції України задоволено частково, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 
2020 року скасовано.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати працівнику всіх належних сум при звільненні закрито.
Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення за захистом своїх прав до суду в порядку адміністративного судочинства. 
26 листопада 2020 року ОСОБА_1  засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року (надійшла до суду 01 грудня 2020 року), в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повний текст складено 19 жовтня 2020 року. Зареєстрована постанова в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20 жовтня 2020 року, а оприлюднена 
21 жовтня 2020 року.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що постанову Запорізького апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року вона отримала 02 листопада 2020 року, та надала на підтвердження копію конверта про направлення на її адресу копію постанови суду апеляційної інстанції.
За таких підстав строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом 
до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі .
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) вказано, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не 
є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Ураховуючи викладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, які визначено Законом України «Про судовий збір».
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України              від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 
01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Відповідно до частини дев`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подачу касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до касаційної скарги з фізичної особи у розмір 
0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102,00 грн.
Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір в розмірі 420,40 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб: 420,40 грн).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК 
у Печер.р-ні/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Якщо особа звільнена від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір», то необхідно надати суду докази, які це підтверджують.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі касаційної скарги.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 04 січня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць