Справа № 461/5417/19                                         Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 33/811/1781/20                                 Доповідач в 2-й інстанції: Галапац І.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі:
                               судді Галапаца І.І.,
розглянувши клопотання правопорушника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 13 серпня 2019 року, –
встановив:
цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Також, постановлено стягнути з  ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору.
       На згадану постанову 02 грудня 2020 року правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивував тим, що такий пропущено з поважних причин, оскільки не знав про розгляд справи щодо нього у Галицькому районному суді м. Львова і не брав в такому участі та не отримував копію судового рішення.
Зазначає, що про постанову районного суду йому стало відомо 27 листопада 2020 року у зв`язку з відмовою працедавця у вступі на державну службу, через наявність щодо нього судового рішення про вчинення корупційного діяння.
Згідно положень ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №620 від 18 липня 2019 року, в такому зазначено, що протокол надсилається до Галицького районного суду м. Львова для розгляду, що своїм підписом засвідчив ОСОБА_1 , а відтак, безпідставними є покликання правопорушника про те, що йому не було відомо про розгляд справи, окрім цього, таке твердження спростовуються наявністю в матеріалах справи зворотнього рекомендованого повідомлення з відміткою про особисте вручення ОСОБА_1 05 серпня 2019 року поштового відправлення із судовою повісткою на 13 серпня 2019 року, що також засвідчує обізнаність правопорушника із часом судового розгляду.
Також безпідставними є покликання ОСОБА_1 про те, що він не брав участь у судовому розгляді, оскільки як вбачається з постанови судді, правопорушник був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції та давав пояснення з приводу обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо нього за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що правопорушник ОСОБА_1 мав можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористався таким.
Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що  ОСОБА_1  слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд, –
постановив:
відмовити правопорушнику ОСОБА_1 в поновлені строку апеляційного оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 13 серпня 2019 року.
Апеляційну скаргу повернути  ОСОБА_1 .
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати 
з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду    Галапац І.І.