ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020                                      місто Дніпро                       Справа №  904/2529/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),
суддів Дарміна М.О.,   Широбокової Л.П., 
секретар судового засідання: Абадей М.О., 
представники сторін: 
від прокуратури: Шрам Є.С., довіреність №15/4-1вн-20  від 21.09.2020,  прокурор відділу;
від позивача: Лучко А.С., довіреність №7/10-323  від 04.02.2020,  представник;
від відповідача: Молчанова А.В., ордер ДП1196/000024  від 15.10.2020,  адвокат;
від третьої особи: Фетісов В.С., ордер ДП840/044  від 21.10.2020,  адвокат,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020 (повний текст оформлений 11.08.2020, суддя Манько Г.В.) у справі №904/2529/20 
за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, м. Дніпро  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест", м. Дніпро 
третя особа без самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський медичний інститут традиційної та нетрадиційної  медицини", м. Дніпро   
про витребування майна з чужого незаконного володіння, - 

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом  інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, яким просить витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нерухоме майно - нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м.  Дніпро, вул. Титова, 10 площею 826,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1572448312101).
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020 у справі №904/2529/20 позов задоволено: витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" на користь територіальної громади   в особі Дніпровської міської ради нерухоме майно  - нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою:  м.  Дніпро, вул.  Титова, 10 площею 826,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1572448312101); з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" стягнуто на користь Прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у сумі 52 646,50 грн. 
Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що нерухоме майно - нежитлове приміщення, яке розташоване за  адресою: м. Дніпро, вул. Титова, 10 площею 826,7 кв.м., разом із земельною ділянкою площею 3 158 кв.м., належне територіальній громаді міста Дніпро, відчужене поза волею власника - Дніпровської міської ради, тому власник майна має право на витребування такого майна шляхом пред`явлення  позову до суду. Місцевий господарський суд погодився із доводами прокурора про доведеність  вибуття об`єкту комунального майна з комунальної власності міста поза волею територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради.
Місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для представництва Дніпропетровською місцевою прокуратурою №4 інтересів держави в особі Дніпровської міської ради у спірних правовідносинах, оскільки посадові  особи     Дніпровської міської ради достовірно знали  про  факт незаконного заволодіння   комунальним   майном   та   маючи   відповідні повноваження заходів цивільно-правового характеру не вжили. Дніпропетровською місцевою прокуратурою №4 14.01.2020 за №04/35-109вих-20 до Дніпровської міської ради направлено запит щодо надання інформації про вжиття Дніпровською міською радою заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на повернення нерухомого майна в комунальну власність. Разом з цим, 24.01.2020 за № 12/3-6 надійшов лист Дніпровської міської ради, відповідно до якого встановлено, що міською радою заходи цивільно-правового характеру не вживались.   Вказане свідчить про нездійснення уповноваженим органом захисту порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку. Враховуючи, що вказані інтереси до цього часу залишаються незахищеними, вбачається наявність суспільного та державного інтересу.  З   огляду   на   зазначене,   враховуючи,   що   органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій в спірних правовідносинах - Дніпровською міською радою, не забезпечено належного захисту інтересів  держави шляхом звернення до суду, прокурор правомірно звертається до суду в інтересах  держави в особі Дніпровської міської ради.
Враховуючи, що  власником об`єкту нерухомого майна (Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Титова, будинок 10) є Дніпровська міська рада, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивач має право на реалізацію  свого права про витребування майна з чужого незаконного володіння, наявні у справі докази є підставою для задоволення позовних вимог.
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020 у справі №904/2529/20; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю; скасувати заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою:  м.  Дніпро, вул.  Титова, 10, вжиті ухвалою суду від 20.05.2020. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів Дніпровської міської ради. Так, прокурор, стверджуючи про неналежне представництво інтересів держави  суб`єктом владних повноважень - Дніпровською міською радою, не наводить належного обґрунтування та достатніх доказів на їх підтвердження, зокрема, в матеріалах справи відсутні повідомлення прокурора про звернення до суду, докази дисциплінарного провадження чи накладення дисциплінарного стягнення на службових осіб Дніпровської міської ради, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України. Апелянт вважає, що прокурором не наведено обставин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом - Дніпровською міською радою. 
Апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Дніпровська міська рада була власником спірного об`єкту. Наявними в матеріалах справи рішеннями судів, на думку апелянта, підтверджується відсутність реєстрації за Дніпровською міською радою права власності на спірний об`єкт нерухомості. Також, місцевим господарським судом не з`ясовувалось питання  щодо технічного стану спірної будівлі, проведених за весь час робіт, реконструкцій, добудов і перебудов, цільового використання будівлі. 
На думку апелянта, місцевим господарським судом порушені норми процесуального права та безпідставно відкрито провадження у справі та розглянуто спір по суті за позовом прокурора та порушені норми матеріального права стосовно визначення власника спірної будівлі. Апелянт просить відмовити у задоволенні позову та скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою місцевого господарського суду від 20.05.2020.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.09.2020 (колегією суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), Подобєда І.М.,              Дарміна М.О.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020 у справі №904/2529/20; розгляд скарги призначений судове засідання на 22.10.2020. 
30.09.2020 від Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Прокурор не погоджується із доводами апелянта про недоведеність підстав для представництва інтересів Дніпровської міської ради, посилаючись на те, що спірні правовідносини пов`язані із використання об`єктів комунальної власності, становлять суспільний інтерес. Нездійснення уповноваженим органом (Дніпровською міською радою) захисту порушених інтересів є підставою для представлення прокурором інтересів Дніпровської міської ради. 
Прокурор також не погоджується із доводами апелянта про недоведеність належності спірного майна територіальній громаді міста Дніпра, посилаючись на те, що спірний об`єкт нерухомості віднесено до переліку об`єктів комунальної власності міста Дніпропетровська, затвердженого рішенням міської ради народних депутатів №46 від 27.11.2991. Натомість спірне майно передане до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" засновником ОСОБА_1 , у якого право власності виникло на підставі ухвали Жовтневого районного суду від 13.08.2018 у справі №201/8065/18, яка скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2019. 
Оскільки спірне майно, належне територіальній громаді міста Дніпра, відчужене поза волею власника, Дніпровська міська рада має право на витребування такого майна шляхом пред`явлення індикаційного позову, а враховуючи незвернення міської ради за захистом порушеного права, суспільний інтерес, прокурор, на його думку, має право на звернення із таким позовом. 
16.10.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" (адвоката Молчанової А.В.) надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, посилаючись на практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, зазначає про перевищення Дніпропетровською місцевою прокуратурою №4 своїх повноважень, чиненням тиску на орган місцевої влади та порушення принципу верховенства права. 
16.10.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" (адвоката Фетисова В.С.) надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких позивач, посилаючись на практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, зазначає про невиконання прокурором вимог чинного законодавства щодо представництва інтересів держави в суді. 
У судовому засіданні, яке відбулося 22.10.2020, представник відповідача заперечував щодо повноважень прокурора відділу Дніпровської обласної прокуратури у справі за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №4. 
Розгляд справи був відкладений з 22.10.2020 на 17.11.2020. 
04.11.2020 від Дніпропетровської обласної прокуратури надійшли пояснення, в яких прокурор зазначає, що відповідно до пункту 4 Положення про управління представництва інтересів в суді Дніпропетровської обласної прокуратури, затвердженого наказом керівника  обласної прокуратури №199 від 22.09.2020, до основних напрямів діяльності структурних підрозділів Управління представництва інтересів держави в суді віднесено участь у розгляді судами апеляційної інстанції цивільних, адміністративних та господарських справ за позовами місцевих (окружних) прокуратур Дніпропетровської області, а також справ, у які такими прокурорами здійснено вступ. Прокурор зазначає, що прокурори відділів представництва інтересів держави в суді Дніпропетровської обласної прокуратури забезпечують участь у розгляді судами, у томі числі апеляційної інстанції, господарських справ за позовами місцевих прокуратур Дніпропетровської області відповідно до статті 131-1 Конституції України, частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, Положення про управління представництва інтересів в суді Дніпропетровської обласної прокуратури, затвердженого наказом керівника  обласної прокуратури №199 від 22.09.2020.
16.11.2020 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський медичний інститут традиційної та нетрадиційної  медицини" адвоката Фетисова В.С. надійшли пояснення з назвою "правова позиція по справі", в яких третя особа вважає, що відсутні підстави для звернення до суду із віндикаційним позовом, прокурором не доведено підстав для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, право власності на спірний об`єкт за якою ніколи не було зареєстроване. 
17.11.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" надійшли пояснення з назвою "правова позиція по справі", в яких апелянт, посилаючись на судову практику, вважає, що у керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 не було підстав для звернення з позовом до суду в інтересах Дніпровської міської ради. 
У зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями  від 17.11.2020 визначено для розгляду справи №904/2529/20 колегію суддів у складі: головуючий суддя           Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Дармін М.О., Широбокова Л.П. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2020 справу №904/2529/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В (доповідача), суддів: Дарміна М.О., Широбокової Л.П.
У судовому засіданні, яке відбулося 17.11.2020, оголошені вступна та резолютивна частини постанови. 
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 21.12.1995 Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів прийнято рішення №1704 "Про передачу в тимчасове користування дошкільного закладу №83 відділу освіти виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів Дніпропетровському медичному інституту народної медицини", згідно з яким передано дошкільний заклад №83 відділу освіти виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів Дніпропетровському медичному інституту народної медицини в тимчасове користування з покриттям фактично наданих комунальних послуг на період функціонування інституту.
Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №256 від 15.02.1996 пункти 1, 2 рішення №1704 від 21.12.1995 "Про передачу в тимчасове користування дошкільного закладу №83 відділу освіти виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів Дніпропетровському медичному інституту народної медицини" визнано такими, що втратили чинність та викладено вказані пункти у наступній редакції: 
"1. Відділу освіти виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів передати дошкільний заклад №83 Дніпропетровському медичному інституту народної медицини в безкоштовне користування на період його функціонування, з покриттям фактично наданих комунальних послуг. 
2. Дніпропетровському медичному інституту народної медицини для забезпечення своїх потреб закінчити капітальний ремонт приміщення".
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2018, яке залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.18 у справі №904/2083/18, яка залишена без змін  постановою Верховного Суду від 10.04.2019, встановлено, що на виконання рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №256 від 15.02.1996 між Відділом освіти виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів та Дніпропетровським медичним інститутом народної медицини, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини" 30.04.1996 укладений договір про безвідплатне користування майном, відповідно до пункту 1.1 якого відділ передає товариству у безвідплатне користування нежитлове приміщення по вул. Титова, 10, загальною площею 826,7 кв. м. разом із земельною ділянкою площею 3156 кв.м., згідно з технічним паспортом на дану будівлю для використання товариством у відповідності з установчими завданнями. 
Згідно з пунктом 1.2 договору від 30.04.1996 строк користування встановлюється на період функціонування товариства. 
Приміщення дитячого комбінату №83 (вул. Титова, 10) було передано у тимчасове користування Дніпропетровському інституту народної медицини, про що складено акт приймання-передачі від 04.03.1996.
В подальшому, Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №1146 від 31.08.2011 "Про визнання такими, що втратили чинність, рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21.12.1995 №1704, від 15.02.1996 №256 щодо передачі в тимчасове користування дошкільного закладу №83 Дніпропетровському медичному інституту народної медицини", за змістом якого визнано такими, що втратили чинність рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів: №1704 від 21.12.1995 "Про передачу в тимчасове користування дошкільного закладу №83 відділу освіти виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів Дніпропетровському медичному інституту народної медицини"; та  №256 від 15.02.1996 "Про внесення змін у рішення виконкому №1704 від 21.12.1995 "Про передачу в тимчасове користування дошкільного закладу №83 відділу освіти виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів Дніпропетровському медичному інституту народної медицини".
Відділ освіти Красногвардійської районної у місті ради неодноразово звертався до Дніпропетровського медичного інституту традиційної і нетрадиційної медицини із листами (№842 від 26.10.2011, №846/р від 30.11.2012, №341/р від 14.06.2013) щодо звільнення приміщень дошкільного навчального закладу №83 по вул. Титова, 10. 
Актом обстеження фактичного використання комунального закладу освіти дошкільного навчального закладу №83 по вул. Титова, 10, площею 826,7 кв.м. з прилеглою територією та земельною ділянкою площею 3 158 кв.м. від 17.10.2013 встановлено, що будівля дитячого навчального закладу №83 по вул. Титова, 10, площею 826,7 кв.м. з прилеглою територією та земельною ділянкою площею 3 158 кв.м. використовується не за призначенням (в незаконному володінні Дніпропетровського медичного інституту традиційної і нетрадиційної медицини).
11.04.2018 Дніпровською міською радою направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини" листа (№7/21-927) про звільнення приміщень дитячого навчального закладу №83 по вул. Титова, 10, який отримано останнім  20.04.2018. 
Судовими рішеннями у справі №904/2083/18 встановлено, що оскільки жодна із визначених у договорі підстав для дострокового розірвання договору не настала, договір про безвідплатне користування майном є чинним, а отже Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини" правомірно користується майном, у зв`язку з чим вимоги про усунення перешкод у користуванні майном, що належить до комунальної власності, є недоведеними.  Суди дійшли до  висновку про безпідставне скасування міською радою рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради  народних депутатів від 21.12.1995 №1704, від 15.02.1996 №256 щодо передачі в тимчасове користування дошкільного закладу №83 Дніпропетровському медичному інституту народної медицини.
Під час розгляду справи № 904/2083/18 встановлено, що відсутність реєстрації спірного майна за позивачем Дніпровською міською радою жодним чином не свідчить про те, що територіальна громада в особі Дніпровської міської ради не є власником нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 10, загальною площею 826,7 кв.м., разом з земельною ділянкою загальною площею 3 158 кв.м.
Спірне майно віднесено до Переліку об`єктів комунальної власності міста Дніпропетровська, який затверджено рішенням міської ради народних депутатів №46 від 27.11.1991.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2019 у справі №201/8065/18, яка набрала законної сили, встановлено, що спірне нерухоме майно належить до комунальної  власності та передавалось третій особі у користування.
Частинами 1, 5 статті 75 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.  Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Обставини, встановлені постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2019 у справі №201/8065/18, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2018,  постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018, постановою Верховного Суду від 10.04.2019  у справі №904/2083/18, не доказуються при розгляді справи №904/2529/20. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження  об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 03.08.2020 право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський  медичний  інститут традиційної та нетрадиційної медицини" на об`єкт нерухомого майна (Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Титова, будинок 10) припинено 17.09.2018. У реєстрі зазначена підстава державної реєстрації - рішення суду №2-2761/09.
Згідно зі статтею 2 Закону України  "Про державну реєстрацію речових прав  на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття , зміни або припинення  речових прав на нерухоме майно.
Отже, на час прийняття рішення у даній справі, державою не підтверджено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський  медичний  інститут традиційної та нетрадиційної медицини" на  об`єкт нерухомого майна (Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Титова, будинок 10), яке було зареєстровано на підставі рішення Індустріального районного суду міста Дніпра  від 26.08.2009 у справі №2-2761/09.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження  об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 03.08.2020 право власності  на  об`єкт нерухомого майна (Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Титова, будинок 10), зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю  "Джормакс - Інвест" як внесок до статутного капіталу товариства   ОСОБА_1 , яким набуто право власності на  спірний об`єкт нерухомого майна на підставі ухвали  Жовтневого  районного суду                          м. Дніпропетровська  від 13.08.2018 у справі №201/8065/18. 
Ухвала  Жовтневого  районного суду м. Дніпропетровська  від 13.08.2018 у справі №201/8065/18 скасована постановою Дніпровського Апеляційного суду від 10.12.2019.
На час прийняття оскаржуваного рішення у справі постанова Дніпровського Апеляційного суду від 10.12.2019  у справі №201/8065/18  є чинною. 
Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що на теперішній час правової підстави для внесення спірного нерухомого майна ОСОБА_1  до статутного капіталу  Товариства з обмеженою відповідальністю  "Джормакс - Інвест"  не існує в зв`язку з  скасуванням ухвали  Жовтневого  районного суду                                  м. Дніпропетровська  від 13.08.2018 у справі №201/8065/18.
Дніпропетровська місцева прокуратура №4 посилається на невжиття Дніпровською міською радою належних заходів до повернення у судовому порядку майна, яке незаконно вибуло із комунальної власності поза волею власника, нездійснення уповноваженим органом (Дніпровською міською радою) захисту порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку.
Предметом спору є витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нерухомого майна - нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою:             м.  Дніпро, вул. Титова, 10 площею 826,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1572448312101).
Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.
Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або Держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді держави у разі порушення або загрози порушення інтересів Держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
За приписами статті 53 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза Інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси Держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів Держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
За приписами статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до  статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Дніпровська міська рада є органом, на який покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.
Водночас, як зазначає Дніпропетровська місцева прокуратура №4, Дніпровською міською радою як органом  уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, не вжито належних заходів до усунення зазначених порушень в межах своїх повноважень, в т.ч. шляхом звернення до суду, що призводить до порушення економічних інтересів держави, необхідність захисту яких, відповідно до положень статті 131-1 Конституції України, покладено на органи прокуратури. 
Правовідносини щодо права власності на об`єкти комунальної власності становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) вибуття об`єкту нерухомості із комунальної власності такому суспільному інтересу не відповідає.
Дніпропетровська місцева прокуратура №4 вважає, що у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, тому вбачає  підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом.
Так, статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.
Виконуючи вимогу вищевказаної норми закону, Дніпропетровська місцева прокуратура №4 звернулася до директора Департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради із листом №04/35-109вих-20 від 14.01.2020, в якому, посилаючись на частину 4 статі 23 Закону України "Про прокуратуру", просила повідомити чи пред`являвся Дніпровською міською радою позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" про повернення до комунальної власності нерухомого майна - нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою:               м. Дніпро, вул. Титова, 10. 
Дніпровська міська ради листом №12/3-6 від 24.01.2020 повідомила Дніпропетровську місцеву прокуратуру №4 про відсутність правових підстав для звернення з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" про повернення до комунальної власності нерухомого майна - нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м.  Дніпро, вул. Титова, 10. 
Відповідно до частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України  у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, яким є Закон України "Про прокуратуру".
Відповідно до частини 3 статті 23 Закон України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).
У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" порушенням, на його думку, законності вибуття об`єкту нерухомості із комунальної власності та порушення суспільного інтересу.
Водночас пункт 3 частини 1 статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.
Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Згідно зі статтею 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з вимогами статті 328 Цивільного кодексу України право власності  набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Стаття 388 Цивільного кодексу України передбачає випадки та обставини, при яких власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача, а саме  визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Матеріалами справи підтверджується, що власником нерухомого майна - нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м.  Дніпро, вул. Титова, 10 є територіальна громада міста Дніпра відповідно до Переліку об`єктів комунальної власності міста Дніпропетровська, який затверджено рішенням міської ради народних депутатів №46 від 27.11.1991. На підставі рішень Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №1704 від 21.12.1995 та №256 від 15.02.1996 та договору про безвідплатне користування майном від 30.04.1996  нежитлове приміщення (далі - приміщення) по вул. Титова, 10, загальною площею 826,7 кв. м. разом із земельною ділянкою площею 3156 кв.м., згідно з технічним паспортом на дану будівлю у передане безвідплатне користування Дніпропетровському медичному інституту народної медицини, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини".
На підставі ухвали  Жовтневого  районного суду м. Дніпропетровська  від 13.08.2018 ОСОБА_1 набув право власності на   нежитлове приміщення (далі - приміщення) по вул. Титова, 10,яке вніс до статутного капіталу  Товариства з обмеженою відповідальністю  "Джормакс - Інвест".
Ухвала  Жовтневого  районного суду м. Дніпропетровська  від 13.08.2018 у справі №201/8065/18 скасована постановою Дніпровського Апеляційного суду від 10.12.2019.
З наведеного вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю  "Джормакс - Інвест" набуто право власності на  спірний об`єкт нерухомого майна шляхом включення його до статутного капіталу товариства як внесок   ОСОБА_1 , яким, в свою чергу, набуто право власності на об`єкт на підставі ухвали  Жовтневого  районного суду м. Дніпропетровська  від 13.08.2018 у справі №201/8065/18, яка скасована постановою Дніпровського Апеляційного суду від 10.12.2019.
За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що на теперішній час правової підстави для внесення спірного нерухомого майна ОСОБА_1  до статутного капіталу  Товариства з обмеженою відповідальністю  "Джормакс - Інвест"  не існує в зв`язку з  скасуванням ухвали  Жовтневого  районного суду м. Дніпропетровська  від 13.08.2018.
Дніпровською міською радою, до повноважень якої, відноситься питання розпорядження об`єктами права комунальної власності, всупереч вимогам статей 16, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", не вжито належних заходів до повернення у судовому порядку майна, яке незаконно вибуло із комунальної власності поза волею власника, що підтверджується листом Дніпровської міської ради №12/3-6 від 24.01.2020.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суд від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19) прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому     статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором,          вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
     Верховний Суд України в постанові від 13.06.2017 у справі          №п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень     - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою     статті 23 Закону України "Про прокуратуру"     передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.
     Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого     статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.          
Частина 4     статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
Дніпропетровською місцевою прокуратурою №4 встановлено, що посадові  особи     Дніпровської міської ради достовірно знали  про  факт незаконного   заволодіння   комунальним   майном   та   маючи   відповідні повноваження заходів цивільно-правового характеру не вжили. Дніпропетровською місцевою прокуратурою №4, 14.01.2020 за №04/35-109вих-20 до Дніпровської міської ради направлено запит щодо надання інформації про вжиття Дніпровською міською радою заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на повернення нерухомого майна в комунальну власність. Разом з цим, 24.01.2020 за № 12/3-6 надійшов лист Дніпровської міської ради, відповідно до якого встановлено, що міською радою заходи цивільно-правового характеру не вживались. Вказане свідчить про нездійснення уповноваженим органом захисту порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку.
Враховуючи, що вказані інтереси до цього часу залишаються незахищеними, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Дніпровської міської ради у спірних правовідносинах.  
За таких обставин апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів Дніпровської міської ради та погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що  органом,   уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій в спірних правовідносинах - Дніпровською міською радою, не забезпечено належного захисту інтересів  держави шляхом звернення до суду, тому прокурор правомірно звертається до суду в інтересах  держави в особі Дніпровської міської ради.
Як правильно зазначено місцевим господарським судом, спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини.  Право власності на майно, яке було передане за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.   Оскільки нерухоме майно - нежитлове приміщення, яке розташоване за  адресою: м. Дніпро, вул. Титова, 10 площею 826,7 кв.м., разом із земельною ділянкою площею 3 158 кв.м., належне територіальній громаді міста Дніпро, відчужене поза волею власника - Дніпровської міської ради, власник майна має право на витребування такого майна шляхом пред`явлення  позову до суду.
Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про відсутність доказів того, що Дніпровська міська рада була власником спірного об`єкту.
Так, нерухомого майна - нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою:     м.  Дніпро, вул. Титова, 10, є об`єктом комунальної власності  відповідно до Переліку об`єктів комунальної власності міста Дніпропетровська, який затверджено рішенням міської ради народних депутатів №46 від 27.11.1991. 
Матеріалами справи підтверджується, що згідно з рішеннями Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №1704 від 21.12.1995 та №256 від 15.02.1996 та договору про безвідплатне користування майном від 30.04.1996  нежитлове приміщення (далі - приміщення) по АДРЕСА_1 , загальною площею 826,7 кв. м. разом із земельною ділянкою площею 3156 кв.м., згідно з технічним паспортом на дану будівлю передано безвідплатне користування Дніпропетровському медичному інституту народної медицини, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини".
Між тим, передача у безоплатне користування об`єкта нерухомості не припиняє право власності на цей об`єкт. 
Також, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 набув на підставі ухвали  Жовтневого  районного суду м. Дніпропетровська  від 13.08.2018 право власності на   нежитлове приміщення (далі - приміщення) по АДРЕСА_1 , яке вніс до статутного капіталу  Товариства з обмеженою відповідальністю  "Джормакс - Інвест".
Постановою Дніпровського Апеляційного суду від 10.12.2019 ухвала  Жовтневого  районного суду м. Дніпропетровська  від 13.08.2018 у справі №201/8065/18 скасована.
Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю  "Джормакс - Інвест" набуто право власності на  спірний об`єкт нерухомого майна шляхом включення його до статутного капіталу товариства як внесок ОСОБА_1 , яким, в свою чергу набуто право власності на об`єкт на підставі ухвали  Жовтневого  районного суду м. Дніпропетровська  від 13.08.2018 у справі №201/8065/18, яка скасована постановою Дніпровського Апеляційного суду від 10.12.2019.
За таких обставин є правильним висновок місцевого господарського суду про фактичне вибуття об`єкту комунального майна з комунальної власності міста по за волею територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради.
Як правильно зазначено місцевим господарським судом, матеріали справи не містять доказів  відчуження Дніпровською міською радою спірного об`єкту нерухомого майна. 
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги. 
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення. 
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" просить ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову та скасувати заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою:   АДРЕСА_1 , вжиті ухвалою суду від 20.05.2020. 
Відповідно до частини 9 статті 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов до висновку про залишення рішення місцевого господарського суду про задоволення позову без змін, не підлягає задоволенню клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" про скасування заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою:  м.  Дніпро, вул.  Титова, 10, вжиті ухвалою суду від 20.05.2020. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020 у справі №904/2529/20 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020 у справі №904/2529/20 залишити без змін. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Джормакс-Інвест". 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складений  -  19.11.2020.

Головуючий суддя                                                                             Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                    М.О. Дармін     

Суддя                                                                                                   Л.П. Широбокова