КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                               
Справа № 759/6145/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8499/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
07 грудня 2020року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                           головуючого     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Стрижеуса А.М.,                                                                                                                                                                  
                                         при секретарі      Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Величко Т.О., -    
      встановив:
 
У квітні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
З урахуванням уточнень просив: поділити спільне майно подружжя, виділивши ОСОБА_1 в спільну часткову власність ѕ частки двокімнатної квартири загальною площею 52,7 кв.м. та житловою - 31,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 виділити в спільну часткову власність ј частку двокімнатної квартири загальною площею 52,7 кв.м. та житловою - 31,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що квартира АДРЕСА_2 , придбана за час перебування сторін у шлюбі. ОСОБА_1 зазначив, що він непогано заробляв, що підтверджується довідкою з Пенсійного фонду України, мав заощадження, а також отримував грошову допомогу від своїх батьків. 
ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати право власності на ѕ частини квартири ( АДРЕСА_1 ), що має загальну площу 52,7 кв.м., за ОСОБА_2 .
Обґрунтовуючи зустрічний позов, ОСОБА_2 зазначила, що квартира була придбана за спільні кошти подружжя, з урахуванням їх спільної праці. ОСОБА_2 зазначила, що їй не вистачає аліментів, які сплачує ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 практично не приймає участі у вихованні дітей, не надає коштів на лікування дітей, а також намагається безпідставно позбавити ОСОБА_2 права розпоряджатися аліментами, яких критично не вистачає.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задоволено частково.
Поділено спільне майно подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири  АДРЕСА_2 , визнано за ОСОБА_2  право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .
В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 . 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду законне і обґрунтоване.
У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали.
ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що сторони набули спірне майно під час перебування у шлюбі, за спільні кошти, підстави для відступу від рівності часток відсутні.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог.
Встановлено, що 27 серпня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 139.
Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
21 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Українська будівельна компанія» укладено договір № 5-3-25 купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 .
15 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Українська будівельна компанія» складено Акт прийому-передачі квартири згідно договору № 5-3-25 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 21 жовтня 2013 року та додаткової угоди № 1/3 ВР від 15 січня 2016 року.
Обґрунтовуючи зустрічний позов, ОСОБА_2 зазначила, що сума аліментів, які сплачує ОСОБА_1 критично не вистачає, факт сплати аліментів не забезпечує необхідної фінансової підтримки. Діти проживають разом з ОСОБА_2 . Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 70 СК України, просила відступити від принципу рівного поділу майна подружжя і визнати за нею право власності на квартиру в частці ѕ.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (стаття 70 СК України).  
Так, квартира АДРЕСА_2 набута сторонами під час їх подружнього життя, а відтак є їх сумісною власністю.
Проживання дітей з ОСОБА_2 з огляду на положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя при поділі спільного майна.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року позов ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 1/6 частині на кожну дитину від всіх видів його доходів щомісячно до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, починаючи з 06 травня 2017 року. 
Згідно доказів, які містяться в матеріалах справи, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Зазначене підтверджується довідками державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 07 вересня 2018 року, від 07 грудня 2018 року, від 20 вересня 2019 року, 18 травня 2020 року.
Враховуючи, що ОСОБА_2 не зверталась до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, або стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат, посилання у зустрічному позові на недостатній розмір аліментів, колегія суддів не приймає.
Крім того, позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 ухиляється від участі в утриманні дітей, та не дбає про їх матеріальне забезпечення.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відступу від рівності часток подружжя при поділі спільного майна. 
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність;  3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
Встановлено, що доводи представника ОСОБА_2 , викладені в зустрічному позові, судом першої інстанції визнано такими, що не заслуговують на увагу, у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Фактично виконана адвокатом робота не вплинула на результат вирішення справи, оскільки висновок про визнання за сторонами права власності по Ѕ частині спірного нерухомого майна суд зробив би, й без пред`явлення зустрічного позову.
А тому формальне зазначення судом про задоволення частково зустрічного позову, не може бути підставою для розподілу витрат на правничу допомогу адвоката.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд проігнорував мотиви зустрічної позовної заяви, не застосував положення ч. 3  ст. 70 СК України, колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відступу від рівності часток.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів, ухиляється від участі в утриманні дітей, здійснює економічний і психологічний тиск на скаржника, колегія суддів не приймає, оскільки представником скаржника не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеним обставинам.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про заощадження або про наявні кошти, які мав ОСОБА_1 у кількості, необхідній для придбання квартири, колегія суддів оцінює критично, оскільки презумпція спільності права власності подружжя на квартиру не оспорюється, а судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відсутність підстав для відступу від рівності часток при поділі майна.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 25 березня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-       
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 16 грудня 2020 року.

 
 
Головуючий                                                                                         Є.В. Болотов 

 
           
Судді:                                                                                                  О.Ф. Лапчевська

 
 
                                                                                                        А.М. Стрижеус