П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  685/932/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Самойлович А.П. 
          Суддя-доповідач:  Совгира Д. І. 

06 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Совгири Д. І. 
суддів:  Сушка О.О.  Франовської К.С. 
за участю:
секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: не з`явився, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Теофіпольського районного суду Хмельницької області  від  18 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Теофіпольського відділення поліції Красилівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про  визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до Теофіпольського відділення поліції Красилівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 серпня 2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 286123, винесеної 23 липня 2020 року старшим сержантом поліції Теофіпольського відділення поліції Красилівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області Зайцем Іваном Васильовичем, 23 липня 2020 року о 09 год. 37 хв. в смт. Теофіполь по вул. Макаренка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Land Cruiser 200 ( НОМЕР_1 ) та здійснив рух в зоні дії дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п. 8.4 «в» ПДР порушення вимог заборонних знаків, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУПАП з призначенням стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.
Не погодившись з вказаною постановою позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що  матеріалами справи підтверджується факт порушення позивачем вимог пункту 8.4 «в» Правил дорожнього руху, тому в його діянні наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУПАП.. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до п. 3.21 Правил дорожнього руху України, забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак повинен застосовуватись разом з табличкою ; запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).
Не поширюється дія знака на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.
Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.
У п.8.2-1 Правил дорожнього руху встановлено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23 липня 2020 року о 09 год. 37 хв. в смт. Теофіполь по вул. Макаренка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Land Cruiser 200 ( НОМЕР_1 ) та здійснив рух в зоні дії дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п. 8.4 «в» ПДР порушення вимог заборонних знаків, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУПАП з призначенням стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн..
Отже, дослідженню підлягають обставини щодо можливого руху автомобіля, яким керував позивач, в зоні дії забороняючого знаку.
Підпунктом 3.21 пункту 3 «Заборонні знаки» розділу 33 «;Дорожні знаки» Правил дорожнього руху встановлено дорожній знак "В`їзд заборонено". Забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою:
- запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом;
- запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8;
- організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо;
-  запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9;
- запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.
Як видно з матеріалів справи, правом подання відзиву на позову заяву відповідач не скористався.
За правилами частин другої та четвертої статті 159 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Необхідно вказати, як цього вимагає положення статті 77 КАС України, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Так, положення ч. 3 ст. 283 КУпАП визначають, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Як видно із відеозапису, який долучено відповідачем у справі, позивач рухався по вул. Макаренка та був зупинений працівниками поліції, за те, що здійснив рух в зоні дії дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п. 8.4 «в» ПДР порушення вимог заборонних знаків.
Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що з вказаного відео не можливо встановити з якої саме сторони позивачем було здійснено в`їзд на вул. Макаренка.
В судовому засіданні позивач стверджував, що ним було здійснено в`їзд на вул. Макаренка зі сторони провулку Тихого. Більше того на вказаному провулку відсутній даний знак про те що в`їзд заборонено на вул. Макаренко. Також звернув увагу на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів стосовно того, що позивачем було здійснено в`їзд на вул. Макаренка саме в зоні дії знаку 3.21 «В`їзд заборонено».
Вказані обставини судом першої інстанції ретельно досліджені не були, що призвело до неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи та як наслідок неправильного вирішення справи.
Згідно положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, недоведені, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України   є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги є такими, що знайшли своє підтвердження, а тому її вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції задовольнив адміністративний позов та згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Теофіпольського відділення поліції Красилівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ №2863123 від 23.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення, винесену поліцейським Теофіпольського відділення поліції Красилівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області Зайцем Іваном Васильовичем, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Теофіпольського відділення поліції Красилівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 630,60 грн. (шістсот тридцять гривень 60 копійок)  
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Совгира Д. І.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Франовська К.С.