Справа № 339/75/19 
Провадження № 22-ц/4808/1022/20 
Головуючий у 1 інстанції Поляниця  М. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.
суддів:                        Горейко М.Д., Мелінишин Г.П.
за участю секретаря        Бойчука Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Болехівського міського суду, ухвалене суддею Поляницею М.М. 11 грудня 2019 року в м. Болехів, повний текст якого виготовлено 17 грудня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про реальний розподіл майна,
в с т а н о в и в:
У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про реальний розподіл майна.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником 1/2 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 16.12.2008 року, укладеного між нею та її матір`ю ОСОБА_1 . Інша частина домоволодіння за цією ж адресою залишилася у власності матері позивача - ОСОБА_1 .
Реального розподілу будинку сторони не проводили, однак по факту користування позивач разом із сім`єю (в тому числі - дитиною-інвалідом) користувалася лівою частиною будинку, а саме: частиною коридору (1-1), коморою (1-2) та двома житловими кімнатами (1-3 та 1-4), а ОСОБА_1 - правою частиною будинку: частиною коридору (1-1), кухнею (1-7) та двома житловими кімнатами (1-5 та 1-6), що підтверджується Актом від 19.11.2018 року, складеного комісією із представників Підберезької сільської ради.
ОСОБА_2 зробила ремонт у лівій частині будинку, облаштувала її відповідними зручностями для дитини, яка є інвалідом з дитинства.
Однак ОСОБА_1 нещодавно почала претендувати на більшу частину будинку, зокрема, на частину, якою користується позивач із сім`єю. З цього приводу ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом про реальний розподіл спірного домоволодіння, який ухвалою Болехівського міського суду від 14.02.2019 року було залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача.
У вказаній справі ухвалою Болехівського міського суду від 14.02.2018 року судом призначалася будівельно-технічна експертиза для встановлення можливих варіантів розподілу будинку. Судовим експертом Самулевичем В.М. було проведено дану експертизу та складено висновок №76, в якому зазначено три варіанти поділу.
Позивач зазначає, що перший зазначений експертом варіант поділу відповідає факту користування сторонами спірним домоволодінням, а тому є найбільш прийнятним для неї.
Просить використати вказаний експертний висновок при розгляді даної справи; провести реальний розподіл домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_2 : частину коридору (літ. 1-1) пл. 6,6 кв. м.; комору (літ 1-2) пл. 4,2 кв. м.; житлову кімнату (літ. 1-3) пл. 18,6 кв. м.; житлову кімнату (літ. 1-4) пл. 19,7 кв.м.; загальна площа приміщень становить 49,1 кв. м., вартістю 186073 грн. Відповідачу ОСОБА_1 виділити: коридор (1-1) пл. 5,3 кв. м.; житлову кімнату (літ. 1-5) пл. 20,1 кв. м.; житлову кімнату (літ. 1-6) пл. 19,4 кв.м.; кухню (літ 1-7) пл. 4,3 кув. м., загальна площа приміщень становить 49,1 кв. м., вартістю 178063 грн. Господарські споруди розділити наступим чином: виділити ОСОБА_2 : шопу (під. літ. Б) вартістю 5266 грн.; 1/2 частину вбиральні (під літ. В) вартістю 1193 грн.; 1/2 частини криниці (під літ. №1) вартістю 4770 грн.; 1/2 частину воріт (під літ. №2) вартістю 8281 грн.; 1/2 частину огорожі (під літ. №3) вартістю 20792 грн. Відповідачу ОСОБА_1 виділити: навіс (під літ. Г) вартістю 10576 грн.; 1/2 частину вбиральні (під літ. В), вартістю 1193 грн.; 1/2 частину криницю (під літ. №1) вартістю 4770 грн.; 1/2 частину воріт (під літ. №2) вартістю 8281 грн.; 1/2 частину огорожі (під літ. №3) вартістю 20792 грн. Грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки в сумі 1350 грн. стягнути з позивача на користь відповідача.
Заочним рішенням Болехівського міського суду від 11 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про реальний розподіл майна задоволено. Проведено реальний розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , присудивши відповідно до варіанту розподілу №1 оціночно-будівельної, будівельно-технічної експертизи: першому співвласнику ОСОБА_2 у житловому будинку: частину коридору (літ. 1-1) пл. 6,6 кв. м.; комору (літ 1-2) пл. 4,2 кв. м.; житлову кімнату (літ. 1-3) пл. 18,6 кв. м.; житлову кімнату (літ. 1-4) пл. 19,7 кв.м.; загальна площа приміщень становить 49,1 кв. м., вартістю 186073 грн. З господарських будівель та споруд: шопу (під. літ. Б) вартістю 5266 грн.; 1/2 частину вбиральні (під літ. В) вартістю 1193 грн.; 1/2 частину криниці (під літ. №1) вартістю 4770 грн.; 1/2 частину воріт (під літ. №2) вартістю 8281 грн.; 1/2 частину огорожі (під літ. №3) вартістю 20792 грн. Всього 50,3% будинковолодіння загальною вартістю 226375 грн. Другому співвласнику ОСОБА_1 у житловому будинку: коридор (1-1) пл. 5,3 кв. м.; житлову кімнату (літ. 1-5) пл. 20,1 кв. м.; житлову кімнату (літ. 1-6) пл. 19,4 кв.м.; кухню (літ 1-7) пл. 4,3 кув. м., загальна площа приміщень становить 49,1 кв. м., вартістю 178063 грн. З господарських будівель та споруд: навіс (під літ. Г) вартістю 10576 грн.; 1/2 частину вбиральні (під літ. В), вартістю 1193 грн.; 1/2 частину криницю (під літ. №1) вартістю 4770 грн.; 1/2 частину воріт (під літ. №2) вартістю 8281 грн.; 1/2 частину огорожі (під літ. №3) вартістю 20792 грн. Всього 49,7% будинковолодіння загальною вартістю 223675 грн. Виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки в сумі 1350 гривень, внесених ОСОБА_2 по квитанції за №0.0.1546334465.1 від 09.12.2019 року на суму 1350 грн., отримувач коштів ДКСУ м. Київ, рахунок отримувача 37312032002265 код: 26289647 Банк отримувача Казначейство України м. Київ, код банку отримувача 820172 (платник ОСОБА_2 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про реальний розподіл майна). Зобов`язано ОСОБА_2 у житловому будинку «А» провести наступні ремонтно-будівельні роботи: змістити дверний прохід в приміщенні коридору під літ. 1-1(1); влаштувати роздільний перестінок в приміщенні під літ. 1-1 (1). Зобов`язано ОСОБА_1 у житловому будинку «А» провести наступні ремонтно-будівельні роботи: влаштувати дверний отвір на місці віконного блоку в приміщенні коридору під літ. 1-1(2); влаштувати роздільний перестінок в приміщенні під літ. 1-1 (2); пропонується влаштувати сходову клітку. Зобов`язано: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 користуватися горищем, яке розташоване над приміщеннями поверхом нижче, що виділяються відповідно у їх користування; для цього ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кожному зокрема необхідно влаштувати окремий вхід на горище; ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кожному зокрема обладнати автономні мережі електропостачання та газопостачання (оформити та погодити в установленому порядку з спеціальними організаціями); ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кожному зокрема встановити індивідуальну систему опалення (електричне, газове, альтернативне); ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кожному зокрема влаштувати вентиляцію в приміщенні кухні; ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кожному зокрема прокласти внутрішню мережу водопостачання; ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кожному зокрема розмістити вигрібну яму згідно чинних норм та правил. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 1495 грн. 35 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь: ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.; в дохід держави судовий збір в сумі 2263 грн.75 коп.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу. Вважає його незаконним та необґрунтованим через неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Так, судом було взято до уваги наданий позивачем, але виготовлений значно раніше відповідачем технічний паспорт, а також складений на її замовлення ще в 2017 році висновок експерта щодо варіантів поділу домоволодіння.
Вважає, що суд невірно визначив розмір коштів, які позивач має сплатити на користь відповідача за відступ від рівності часток, а також розмір судового збору, який підлягає до стягнення з відповідача. Зокрема, сума грошової компенсації має бути 2700,00 грн, а не 1350,00 грн., а рішення суду не містить обґрунтування стягнення двох розмірів судового збору - 758,40 грн. на користь позивача та ще 2263,75 грн. на користь держави.
Також зазначає, що судом покладено на сторони оформлення та обладнання газо- та електропостачання в переданих їм частинах будинку. Однак суд не взяв до уваги, шо у переданій позивачу частині будинку наявні облаштовані раніше відповідачем системи газо- та електропостачання з відповідними лічильниками, тобто фактично таке облаштування необхідно здійснити тільки апелянту, а витрати в цій частині є досить значними.
З огляду на викладене просить скасувати заочне рішення Болехівського міського суду від 11 грудня 2019 року та ухвалу Болехівського міського суду від 2 червня 2020 року, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції апелянт та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, наведених у ній.
Позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 на праві приватної власності належало домоволодіння в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.02.2004 року (а.с. 7).
На підставі Договору дарування від 16.12.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Долинської районної державної нотаріальної контори Дуткевич О.Я., зареєстрованого у реєстрі за №1884, ОСОБА_1 подарувала 1/2 частку вищевказаного житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд своїй дочці ОСОБА_2 (а.с. 6).
Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21555051 від 15.01.2009 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі рішення про реєстрацію права власності від 15.01.2009 року (а.с. 34).
Встановлено також, що на підставі рішення Підберезької сільської ради від 27.01.2009 року №11-28/09 ОСОБА_1 було видано Державний акт серії ЯК №553593 від 06.04.2010 року на земельну ділянку площею 0,2269 га в АДРЕСА_1 ; цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Співвласником 1/2 частини даної земельної ділянки є ОСОБА_2 (а.с. 11-14).
Таким чином сторони по справі є співвласниками будинковолодіння та земельної ділянки за вказаною адресою. Реального розподілу спірного будинковолодіння між співвласниками проведено не було, добровільної згоди на його поділ сторони не досягли.
Відповідно до копії Акту від 19.11.2018 року, складеного членами комісії із представників Підберезької сільської ради, ОСОБА_2 разом із сім`єю (чоловіком, дочкою та сином інвалідом користуються лівою частиною будинку (частиною коридора, коморою та двома кімнатами (літ. 1-3, 1-4 в техпаспорті), що підтвердила другий співвласник ОСОБА_1 . Ця частина будинку облаштована як квартира з відповідними зручностями для дитини, що є інвалідом з дитинства, проведений ремонт. ОСОБА_1 з її слів користується правою частиною будинку, а саме: частиною коридору, кухнею та двома житловими кімнатами (літ. 1-5, 1-6 в техпаспорті). У зв`язку з тим, що у сім`ї ОСОБА_2 є двоє неповнолітніх дітей, син хворіє і має інвалідність, комісією рекомендовано залишити у користуванні ОСОБА_2 ліву частину будинку, а саме: частину коридору, комору та дві кімнати (зліва літ. 1-3, 1-4 в техпаспорті), а у користуванні ОСОБА_1 - праву частину будинку: частину коридору, кухню та дві житлові кімнати (з права літ. 1-6, 1-5 в техпаспорті), на якій і проживає на даний час (а.с. 15).
Згідно копії Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 04.01.2017 до складу даного домоволодіння входять: житловий будинок (літера А), шопа (літера Б), вбиральня (літера В), навіс (літера Г), криниця (№1), ворота (№2), огорожа (№3). Житловий будинок побудований у 1994 році та складається із: коридору (1-1), комори (1-2), житлової кімнати (1-3), житлової кімнати (1-4), житлової кімнати (1-5), житлової кімнати (1-6), кухні (1-7) (а.с. 8-11).
З копії Довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» №157 від 04.01.2017 вбачається, що згідно архівних даних 25.02.2004 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 ; підстава для реєстрації права власності - Свідоцтво про право власності, видане 25.02.2004 року згідно рішення виконавчого комітету Підберезької сільської ради від 25.10.2003 року №51. За ОСОБА_2 15.01.2009 року зареєстровано право власності на 1/2 частку даного домоволодіння; підстава для реєстрації права власності - договір дарування, посвідчений 16.12.2008 року державним нотаріусом Долинської районної ДНК Дуткевич О.Я., №1884; рішення про реєстрацію права власності прийняте 15.01.2009 року, реєстровий запис №38, книга №1, реєстраційний №4872869. Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не реєструвалось (а.с. 12).
Відповідно до копії Висновку експерта №76 за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №339/127/17 від 19.09.2018 року ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудам, що розташовані по АДРЕСА_1 , без врахування вартості земельної ділянки станом на час проведення дослідження становить 450050 грн. 00 коп. Проведення реального розподілу в натурі будинковолодіння між двома співвласниками у відповідності до належних їм ідеальних часток у співвідношенні 1/2 та 1/2 здійснити технічно можливо по трьох запропонованих експертом варіантах. До кожного варіанту розподілу житлового будинку експертом визначено по два варіанти розподілу господарських будівель та споруд. Також експертом зазначено перелік ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести при кожному варіанті розподілу житлового будинку (а.с. 16-33).
03.12.2019 року Рішенням Підберезької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області №32-33/19 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надано дозвіл на здійснення переобладнання вищевказаного житлового будинку на дві окремі квартири відповідно до запропонованого варіанту поділу будинку за Висновком оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №76 від 19.09.2018 року. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виготовити проектно-кошторисну документацію на переобладнання та одержати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції держархбудконтролю. Попереджено сторін про наслідки здійснення будівельних робіт на об`єкті без дозволу інспекції держархбудконтролю або здійснення незазначених у дозволі будівельних робіт (а.с. 91).
Згідно дубліката квитанції №0.0.1546334465.1 від 09.12.2019 року ОСОБА_2 було внесено на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 1350,00 грн. (а.с. 93).
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції врахував наявність технічної можливості поділу будинковолодіння, фактичний порядок користування житловим будинком, що склався між співвласниками (те, що позивач проживає у лівій частині будинку, облаштувала її з відповідними зручностями для дитини-інваліда, зробила ремонт), висновок експерта, виходячи з необхідності проведення мінімальних робіт по переплануванню будинку на дві окремі квартири, обрав перший варіант розподілу житлового будинку згідно експертного висновку та другий варіант розподілу господарських будівель і споруд, що застосовується при першому варіанту розподілу житлового будинку, з переліком необхідних для проведення перепланування ремонтно-будівельних робіт та з виплатою грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки в сумі 1350,00 грн. на корить ОСОБА_1 . Також судом вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 1495,35 грн., а з ОСОБА_1 - 768,40 грн. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_2 та 2263,75 грн. - в дохід держави.
Однак, погодитися в повній мірі із такими висновками апеляційний суд не може з огляду на наступне.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.
Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Зі змісту вказаної статті випливає, що право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.
Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Таким чином кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності.
Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати також інтереси обох сторін та встановлювати: чи дійсно є неможливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством, тощо.
У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Зазначені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі за №6-2925цс15, у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №361/1789/16-ц (провадження №61-35051св18), у постанові Верховного Суду від 3 червня 2020 року у справі №347/2024/16 (провадження №61-39043св18) та у постанові Верховного Суду від 2 вересня 2020 року у справі №454/2215/14-ц (провадження №61-47907св18).
Пунктами 2.1, 2.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18 червня 2007 року передбачено, що об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 №127 (z0582-01), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773 (зі змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Відповідно до вказаної Інструкції, висновок щодо технічної можливості проведення виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна дається місцевим Бюро технічної інвентаризації за зверненням співвласників нерухомого майна. У разі ж судового вирішення виділу частки в натурі, судова будівельно-технічна експертиза проводиться судовими експертами відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5).
Як вбачається з матеріалів справи, Висновком експерта №76 за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №339/127/17 від 19.09.2018 року визначено варіанти реального розподілу спірного нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з виділом належних співвласникам частин домоволодіння (а.с. 16-33).
Апеляційний суд погоджується, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, а судом встановлено, що згідно з вказаним висновком експертного дослідження здійснити реальний розподіл спірного житлового будинку та господарських будівель і споруд домоволодіння технічно можливо.
При цьому зазначений судом першої інстанції варіант поділу житлового будинку відповідає встановленому порядку користування ним.
Що стосується посилань сторони апелянта на те, що судом було взято до уваги наданий позивачем, але виготовлений значно раніше відповідачем технічний паспорт, а також складений на замовлення ОСОБА_1 під час розгляду іншої цивільної справи за її позовом про розподіл житлового будинку в натурі між співвласниками (справа №339/127/17) висновок експерта щодо варіантів поділу домоволодіння, то слід зазначити, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, ц і дані можуть встановлюватися: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів.
Вказані докази відповідають вимогам належності, допустимості та достовірності, визначеним ст.ст. 77-79 ЦПК України, а предметом вказаного висновку експерта є дослідження обставин, які входять до предмета доказування в даній справі.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи.
При цьому розподіл витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі витрат на проведення експертизи, здійснюється судом за результатами розгляду даної справи (ч. 6 ст. 139, ст. 141 ЦПК України). Однак в справі №339/127/17 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл житлового будинку в натурі між співвласниками було залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання (а.с. 92, 106).
Крім того сам факт звернення ОСОБА_1 у свою чергу до суду з даним позовом свідчить про її бажання реального розподілу спірного домоволодіння та виділу її частки в натурі.
В поданій апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду апелянт та її представник зазначали також про те, що суд першої інстанції невірно визначив розмір коштів, які позивач має сплатити на користь відповідача за відступ від рівності часток, зокрема, сума грошової компенсації має бути 2700,00 грн, а не 1350,00 грн.
Однак, як вбачається з Висновку експерта №76 від 19.09.2018 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудам, що розташовані по АДРЕСА_1 , без врахування вартості земельної ділянки станом на час проведення дослідження становить 450050 грн. 00 коп. (а.с. 27). Відповідно, вартість 1/2 його частини - 225025 грн. 00 коп.
При першому варіанті розподілу житлового будинку з другим варіантом розподілу господарських будівель та споруд, який поєднаний з першим варіантом розподілу житлового будинку, які застосовано судом, загальна вартість реальної частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, яку виділено першому співвласнику 1/2 частини ( ОСОБА_2 ) становить 226375,00 грн. (реальна частка - 50,3%), а тому другий співвласник (ОСОБА_1 ) має отримати 1350,00 грн. грошової компенсації за відхилення від розміру ідеальної частки (226375,00 грн. - 225025,00 грн. = 1350,00 грн.), що відповідає вимогам статей 183, 358, 364 ЦК України.
Отже судом вірно вирішено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки в сумі 1350,00 грн., внесеній ОСОБА_2 на депозит згідно квитанції за №0.0.1546334465.1 від 09.12.2019 року.
Що ж стосується тверджень апелянта про те, що при покладенні на сторони оформлення та обладнання газо- та електропостачання в переданих їм частинах будинку суд не взяв до уваги, що у переданій позивачу частині наявні облаштовані раніше відповідачем системи газо- та електропостачання з відповідними лічильниками, тобто фактично таке облаштування необхідно здійснити тільки апелянту, то такі є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки згідно Висновку експерта №76 від 19.09.2018 року та Рішення Підберезької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області №32-33/19 від 03.12.2019 року такі переобладнання передбачають встановлення автономних інженерних комунікацій та стосуються обох співвласників будинку. Виділена одному співвласнику окрема площа повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника.
Таким чином висновки суду щодо задоволення позовних вимог та проведення реального розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є законними та обґрунтованими, ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції повинен скасувати також ухвалу Болехівського міського суду від 02.06.2020 року, якою відмовлено в задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення по даній справі, не заслуговують на увагу, оскільки зазначена ухвала відповідно до норм процесуального законодавства не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Разом з тим, стороною апелянта правильно зазначено про те, що місцевим судом невірно визначено розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача.
Так, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки судом першої інстанції задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі, то відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України в даному випадку судовий збір покладається на відповідача ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовом до суду ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн., про що свідчать квитанції №0.0.1211365068.1 від 14.12.2018 року та №0.0.1288655345.1 від 07.03.2019 року (а.с. 1-2).
Загальна вартість реальної частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, яку виділено  ОСОБА_2 , - 226375,00 грн., а тому недоплачена нею сума судового збору становить 1495,35 грн. (2263,75 грн. - 768,40 грн.).
Таким чином шляхом зарахування судового збору, який підлягає стягненню з позивача в дохід держави та з відповідача на користь позивача, з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави 1495,35 грн. судового збору, а також 768,40 грн. на користь ОСОБА_2 .
Отже доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно здійснено розподіл судових витрат, є обґрунтованими.
Суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та помилково стягнув з ОСОБА_2 в користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 1495 грн. 35 коп., а також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. та в дохід держави - 2263 грн.75 коп., а тому рішення суду в цій частині слід змінити.
В решті рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Болехівського міського суду від 11 грудня 2019 року в частині стягнення судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН:  НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою:  АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою:  АДРЕСА_1 , 77212) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 77212) 1495 (одну тисячу чотириста дев`яносто п`ять) 35 коп. в дохід держави.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
                                                                       М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2020 року.